John William Waterhouse
John William Waterhouse | |
![]() | |
Date personale | |
---|---|
Născut | [1][2][3][4] ![]() Roma, Statele Papale[5][6][7] ![]() |
Decedat | (67 de ani)[1][2][3][4] ![]() Londra, Regatul Unit al Marii Britanii și Irlandei[6][8][7][9] ![]() |
Înmormântat | Kensal Green Cemetery[*][[Kensal Green Cemetery (cemetery in Kensal Green, in the west of London, England, UK)|]][10] ![]() |
Cauza decesului | cauze naturale (cancer[11]) ![]() |
Căsătorit cu | Esther Kenworthy Waterhouse[*][[Esther Kenworthy Waterhouse (artistă britanică)|]] (din )[12][11] ![]() |
Cetățenie | ![]() ![]() ![]() |
Ocupație | pictor architectural draftsperson[*][[architectural draftsperson (drafter of technical drawings of buildings)|]] ![]() |
Locul desfășurării activității | Regatul Unit Roma[7] Londra[7] ![]() |
Limbi vorbite | limba engleză[13] ![]() |
Activitate | |
Domeniu artistic | pictură ![]() |
Studii | Royal Academy of Arts[*] ![]() |
Mișcare artistică | Prerafaeliții, neo-Pompeian[*][[neo-Pompeian (painting movement)|]], impresionism, simbolism ![]() |
Opere importante | The Lady of Shalott[*][[The Lady of Shalott (pictură de John William Waterhouse)|]], Circe Offering the Cup to Ulysses[*][[Circe Offering the Cup to Ulysses (pictură de John William Waterhouse)|]], Gather Ye Rosebuds While Ye May[*][[Gather Ye Rosebuds While Ye May (pictură de John William Waterhouse)|]], Sleep and his Half-brother Death[*][[Sleep and his Half-brother Death (pictură de John William Waterhouse)|]], Ophelia[*][[Ophelia (pictură de John William Waterhouse)|]], Hylas and the Nymphs[*][[Hylas and the Nymphs (pictură de John William Waterhouse)|]] ![]() |
Semnătură | |
![]() | |
Modifică date / text ![]() |
John William Waterhouse (n. 6 aprilie 1849, Roma, Statele Papale – 10 februarie 1917, Londra, Anglia, Regatul Unit) a fost un pictor englez cunoscut pentru lucrările realizate în stilul prerafaelit. A lucrat câteva decenii după despărțirea de prerafaeliți, perioadă în care s-a aflat în vârful carierei la mijlocul secolului al XIX-lea, ceea ce a dus la porecla „prerafaelitul modern“.[14] Împrumutând influențe stilistice, nu numai de la prerafaeliții timpurii, dar și de la contemporanii săi, impresioniștii,[14] operele sale de artă au fost cunoscute pentru reprezentările unor femei atât din mitologia greacă veche, cât și din legenda regelui Arthur.
Născut în Italia, din părinți englezi, care erau pictori, s-a mutat mai târziu la Londra, unde s-a înscris la Academia Regală de Artă. A început să expună la expoziții anuale de vară, concentrându-se pe crearea unor lucrări planșă reprezentând scene din viața cotidiană și din mitologia Greciei antice. Mai târziu a preluat stilul prerafaelit de pictură, în ciuda faptului că acesta nu mai era la modă pe scena artei britanice de câteva decenii.
Deși nu este la fel de bine cunoscut precum alți artiști prerafaeliți precum Dante Gabriel Rossetti, John Everett Millais și William Holman Hunt, opera lui Waterhouse este afișată în prezent în mai multe galerii importante de artă britanice, iar Academia Regală de Artă a organizat o retrospectivă majoră a operei sale în anul 2009.
Biografie
Waterhouse s-a născut la Roma din pictorii englezi William și Isabella Waterhouse în 1849, în același an în care membrii curentului prerafaelit, inclusiv Dante Gabriel Rossetti, John Everett Millais și William Holman Hunt, agitau scena artei din Londra.[15] Data exactă a nașterii sale nu este cunoscută, deși el a fost botezat la 6 aprilie, și Peter Trippi, cel care a cercetat opera lui Waterhouse, a crezut că el a fost născut între 1 și 23 ianuarie.[16] Viața sa în Italia a fost unul dintre motivele pentru care multe dintre picturile sale de mai târziu prezentau Roma antică sau erau bazate pe scene preluate din mitologia romană.
În 1854, familia Waterhouse s-a întors în Anglia și s-a mutat într-o casă nou construită în South Kensington, Londra, care era aproape de Victoria and Albert Museum nou înființat. Waterhouse, sau „Nino“, așa cum a fost poreclit, venind dintr-o familie artistică, a fost încurajat să deseneze, și de multe ori a făcut schițe ale operelor de artă pe care le-a găsit în British Museum și în National Gallery.[17] În 1871 a intrat la școala Academiei Regale de Artă, inițial pentru a studia sculptura, înainte de a trece la pictură.
Cariera timpurie
Lucrările timpurii ale lui Waterhouse nu prezentau natura în stil prerafaelit, dar prezentau teme clasice în spiritul lui Alma-Tadema și a lui Frederic Leighton. Aceste lucrări timpurii au fost expuse la Galeria Dudley și la Royal Society of British Artists, iar în 1874 a fost expusă pictura „Somnul și fratele său vitreg Moartea” la expoziția de vară a Academiei Regale.[18] Pictura a fost un succes și Waterhouse a expus la expoziția anuală în fiecare an, până în 1916, cu excepția anilor 1890 și 1915. A devenit din ce în ce mai important pe scena de artă din Londra, cu tabloul său din 1876 „După Dans” primind cel mai important loc la expoziția de vară din acel an. Poate din cauza succesului său, picturile sale au devenit din ce în ce mai mari în dimensiune.[18]
Cariera târzie
În 1883 s-a căsătorit cu Esther Kenworthy, fiica unui institutor de artă de la Ealing, care a expus propriile tablouri cu flori la Academia Regală. Au avut doua fete, dar ambele au murit în copilărie. În 1895 Waterhouse a fost ales să aibă statutul de academician plin. A predat la Școala de Artă din Lemn St. Ioan, a intrat în Clubul de Artă din Lemn St. John, și a făcut parte din Consiliul Academiei Regale.
Una dintre cele mai faimoase picturi ale lui Waterhouse este Doamna de Shalott, un studiu al lui Elaine de Astolat, care moare de durere atunci când Lancelot nu o iubește. Waterhouse a pictat de fapt, trei versiuni diferite ale acestui personaj, în 1888, 1894 și 1916. Un alt subiect favorit al lui Waterhouse a fost Ofelia; cea mai faimoasă dintre picturile sale cu Ofelia descrie chiar momentele de dinainte de moartea ei, punându-și flori în păr stând pe o ramură de copac aplecat peste un lac. La fel ca Doamna de Shalott și alte picturi Waterhouse, pictura prezintă o femeie aflată pe moarte în apă sau în apropierea apei. E posibil să fi fost inspirat de picturile cu Ofelia de către Dante Gabriel Rossetti și John Everett Millais. A prezentat pictura Ofelia din 1888 pentru a primi diploma de la Academia Regală. (A vrut inițial să prezinte un tablou intitulat O sirenă, dar nu a fost finalizată la timp.) După aceasta, pictura a fost pierdut până în secolul al XX-lea, și este afișată acum în colecția Lordului Lloyd Webber. Waterhouse a mai pictat-o pe Ofelia în 1894 și 1909 sau 1910, și a planificat un alt tablou din serie, numit „Ofelia în curtea cimitirului“.
Waterhouse nu a putut încheia seria de picturi închinată Ofeliei deoarece a fost grav bolnav de cancer din 1915. A murit doi ani mai târziu, iar mormântul lui poate fi găsit la Kensal Green Cemetery din Londra.[19]
Galerie
În total, a creat 118 tablouri.
Anii 1870
- Undine
1872 - Plecată, dar neuitată
1873 - Însoțitoarea nebinevenită-O scenă de stradă din Cairo
1873 - La Fileuse
1874 - In the Peristil
1874 - Miranda
1875 - Un copil bolnav adus în Templul lui Esculap
1877 - Remușcările împăratului Nero după asasinarea mamei sale
1878
Anii 1880
- Dolce far Niente
1880 - Diogene
1882 -
-
- Sfânta Eulalia
1885 - Cercul magic
1886 - Doamna de Shalott
1888 - Cleopatra
1888 - Ofelia
1889
Anii 1890
- O ofrandă romană
1890 - Circe oferind cupa lui Ulise
1891 - Ulise și sirenele
1891 - Danaë
1892 - Circe Invidiosa
1892 - O naiadă sau Hylas cu o nimfă
1893 - La Belle Dame sans Merci
1893 - Studiu feminin
1894 - Doamna de Shalott uitându-se la Lancelot
1894 - Ofelia
1894 - Altarul
1895 - Sfânta Cecilia
1895 - Pandora
1896 - Hylas și nimfele
1896 - Julieta
1898
Anii 1900
- Sirena
c. 1900 - Destin
1900 - Doamna Clare
1900 - Nimfe găsind capul lui Orfeu
1900 - Sirena
1901 - Globul de cristal
1902 - The Missal
1902 - Flori de vânt
1902 - Boreas
1903 - Echo și Narcis
1903 - Psyche deschizând cutia de aur
1903 - Psyche deschizând ușa spre grădina lui Cupidon
1904 - Lamia
(versiunea 1)
1905 - Iason și Medeea
1907 - Buchetul
(studiu)
1908 - Adună-ți trandafirii sau Ofelia (studiu)
circa 1908 - Adună-ți trandafirii cât mai poți...
1908 - Sufletul trandafirului
1908 - Adună-ți trandafirii cât mai poți
1909 - Lamia
(versiunea a doua)
1909 - Thisbe
1909
Anii 1910
- Ofelia
1910 - Primăvara împrăștie un strat verde de flori
1910 - The Charmer
1911 - Penelopa și pretendenții
1912 - Anunțarea
1914 - Dante și Matilda (studiu)
c. 1914-17 - Matilda (studiu)
c. 1915 - Sunt sătulă de umbre, a spus Doamna de Shalott
1916 - O poveste din Decameron
1916 - Miranda -- Furtuna
1916 - Tristan și Isolda
1916
Referințe
- ^ a b „John William Waterhouse”, Gemeinsame Normdatei, accesat în
- ^ a b John William Waterhouse (în engleză), RKDartists
- ^ a b John William Waterhouse, SNAC, accesat în
- ^ a b John William Waterhouse, Find a Grave, accesat în
- ^ Union List of Artist Names, , accesat în
- ^ a b http://vocab.getty.edu/page/ulan/500027032 Lipsește sau este vid:
|title=
(ajutor) - ^ a b c d RKDartists
- ^ JSTOR
- ^ Find a Grave, accesat în
- ^ Find a Grave
- ^ a b https://www.kunstkopie.de/a/waterhouse.html, accesat în Lipsește sau este vid:
|title=
(ajutor) - ^ https://web.archive.org/web/20091203212445/http://www.johnwilliamwaterhouse.com/pictures/esther-kenworthy-waterhouse-1885/, accesat în Lipsește sau este vid:
|title=
(ajutor) - ^ IdRef, accesat în
- ^ a b Trippi, Peter; Prettejohn, Elizabeth; Upstone, Robert. J.M. Waterhouse: The Modern Pre-Raphaelite Gallery Guide. The Royal Academy of Art. 2009.
- ^ Trippi, Peter. J.M. Waterhouse. Page 4. Phaidon. 2002.
- ^ Trippi, Peter. J.M. Waterhouse. Page 9. Phaidon. 2002.
- ^ Trippi, Peter. J.M. Waterhouse. Page 14. Phaidon. 2002.
- ^ a b Trippi, Peter; Prettejohn, Elizabeth; Upstone, Robert. J.M. Waterhouse: The Modern Pre-Raphaelite Gallery Guide. The Royal Academy of Art. 2009.
- ^ John William Waterhouse la Find a Grave