Krste Petkov Misirkov
Krste Petkov Misirkov | |
---|---|
![]() | |
Biografske informacije | |
Rođenje | (1874-11-18)18. 11. 1874. |
Smrt | 26. 7. 1926. (51 godina) Sofija, Bugarska |
Rodbina | Kata Misirkova-Rumenova (unuka) |
Potpis | |
![]() |
Krste Petkov Misirkov (1874, Postol - 1926, Sofija) bio je filolog, književnik, istoričar, etnograf, publicista i kolekcionar.
Život i karijera
Krste Misirkov rođen je 18. novembra 1874. godine u selu Postol, u Egejskoj Makedoniji. Selo se nalazi u blizini drevnog makedonskog glavnog grada Pela.[1]
- Obrazovanje
Šest razreda osnovne škole završio u rodnom mestu. Školu je pohađao na grčkom jeziku. Loše materijalna situacija u porodici onemogućilao mu je da odmah nastavi školovanje. Nakon nekoliko godina pauze, dobio je stipendiju od srpskog udruženja „Sveti Sava“.[2] Stipendija koju je dobio nije bila dobro prihvaćena jer se smatralo da se na ovaj narčin reklamira Srbija, kao što je to bio slučaj Grčkom i Bugarskom u Makedoniji.
Neko vreme primao je stipendiju sve dok nije shvatio da je počela da se koristi u političke svrhe. Izraženost politike kroz aktivnosti udruženja „Sveti Sava“, videla se u neredima koji pokrenuli makedonski naučnici. Zbog neslaganja sa neistomišljenicima, pobegao je iz Beograda u Sofiju.
U Bugarskoj se situacija ništa nije razlikovala u odnosu na Srbiju. Kako bi nastavio svoje obrazovanje u Sofiji, bio je primoran da nauči da čita i piše na bugarskom jeziku, što je odbio. Ponovo je pobegao u Srbiju pokušavši da završi treći razred gimnazije. Nije uspeo u svojo nameri. Upisao je prvu godinu teološke škole u Beogradu. Škola je bila specifična. Cilj je bio da se makedonski studenti pripreme za sveštenike i učitelje koji će kasnije biti u Makedoniji širiti priču o Srbiji.
Makedonski studenti izrazili su svoje nezadovoljstvo i pobunili se. Nakon pobune, škola je bila zatvorena a makedonski studenti su bili poslati u unutrašnjost Srbije. Tako se došao u Šabac, gde je završio četvrti razred gimnazije.
Nakon završene srednje škole, odlučio je da upiše i drugu srednju školu u Beogradu. Učiteljsku školu završio je 1895. godine.
- Karijera
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1b/Rodnata_kuka_na_Misirkov.jpg/250px-Rodnata_kuka_na_Misirkov.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/15/Diploma_na_Misirkov.jpg/200px-Diploma_na_Misirkov.jpg)
Nakon završetka škole, dobio je kancelariju u Prištini. Umesto da se pojavi na radnom mestu, tajno se preselio u Odesu.
Završena škola nije mu bila priznata u Turskoj. Bio je primoran da napiše seminarski rad o bogosloviji rodnog sela. Dve godine studirao je Medicinski fakultet. U studentskom okruženju, postao je veoma aktivan. Pisao je eseje, istorijsku etnografiju Balkanskog poluostrva koji je objavljena u časopisu „Živa antika“.[3]
Usred najveće bitke za prevlast u Makedoniji, vratio se iz Turske u Makedoniju, u rodno selo. Upoznao se sa makedonskim revolucionarnim pokretom[4] i istovremeno prikupio bogat folklorni, etnografski i topografski materijal, koji je kasnije objavio u svom časopisu „Vardar“[5].
Potom odlazi u Petrograd gde postaje član bugarskog društva studenata. Zajedno sa nekolicinom istomišljenika, osnovao je Tajni makedonsko-jedrenski komitet. Međutim, ruska vlada, zatvorila je Univerzitet u Petrogradu u pred-revolucionarnom periodu. Zbog novonastale situacije i lošeg zdravstvenog stanja, opet odlazi u Odesu.
Delo
Istraživao je popularnost Marka Kraljevića, što je poslužilo za njegov diplomski rad. Godine 1902., završio je fakultet u Petrogradu.
Iste godine osnovao je makedonsko studento društvo u Petrogradu. Godinu dana kasnije, makedonsko studensko društvo je preimenovano i od tada je delovalo kao društvo makedonskih naučnika i književnika - „Sveti Kliment“. Članovi ovog društva pokrenuli su inicijativu da svoje zahteve proslede najpre ruskoj vladi a kasnije i vladama drugih evropskih zemalja. Zahtevi su se zasnivali na priznavanju prava makedonskog naroda da bude nezavisan i makedonski književni jezik bude zvanično priznat. Zahtevali su i vraćanje Ohridske arhiepiskopije.
Krste Petkov postao je saradnik naučniku Petru Lavrovu.[6] Žrtvovao je svoju univerzitetsku karijeru, napustio Petrograd i preselio se u Bitolj. U Bitolju je radio kao profesor u srednjoj školi. U Bitolj dolazi Ruski konzul, Aleksandar Rostkovski, koji nije imao podršku svoje vlade. Turske vlasti u avgustu 1903. godine, iscenirale su i optužili ga za ubistvo konzula, zbog čega je on ponovo morao da ode u Rusiju.
Rusija je razvijala razne aktivnosti, pre svega novinarsku. Prevodio je knjige i udžbenike na makedonski jezik i zalagao se za otvaranje makedonske škole. Pripremio je prvo izdanje svog časopisa za štampu ali nije imao dovoljno sredstava da podigne štampani materijal. Prvi i ujedno i jedan broj časopisa sadrži vredan materijal napisan u makedonskom jeziku. U časopisu je opisao makedonski jazik i makedonsku naciju uopšteno. Pored časopisa „Vardar“, koji je štampan u 1905. godine (ali ne u prodaje), bio je uključen u rad istorijskog i filološkog društvo.
Tokom Prvog svetskog rata bio je vojni dopisnik prednji za južni deo Makedonije. U Drugom balkanskom ratu odlazi Kišinjev gde se vraća da radi kao profesor. Tokom 1913. makedonska kolonija u Petrogradu počela je da izdaje časopis i on odmah uspostavlja kontakte sa kolonijom koja je bila u bliskoj saradnji sa ljudima koji su radili u časopisu. Radove je objavljivao pod svojim imenom i pod pseudonimom K. Pelski.
Poslednje nedelje života
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/dc/Krste_Misirkov%27s_grave.jpg/150px-Krste_Misirkov%27s_grave.jpg)
Prema memoarima njegove supruge Ketrin, šest nedelja lečen je bez tačne dijagnoze. Pretpostavljalo se da je bio oboleo od meningitisa ili encefalitisa.
Nakon šest nedelja jakog bola i povremenih nesvestica, umro je u bolnici 26. jula 1926. godine.
Kasnije je utvrđeno da je umrlo od tumora na mozgu. Mrtav, ceo dan leži u krevetu pored njega samo njegova žena. Nije bilo nikoga ko bi ga sahranio. Njegova supruga nije imala para za sahranu. Bolnica je ponudila da telo ostave na obdukciju, ali Ketrin i sin Sergej su to odbili.
Sahranjen je na groblju u Sofiji, mestu za sirotinju, gde je sahranjeno samo desetak ljudi.[7]
Bibliografija
- Predgovor
- Ono što smo uradili i šta treba da radimo u budućnosti?
- Da li Makedonci treba da imaju nacionalne naučne i literana prijateljstva?
- Nacionalni separatizam: koliko je razvijen i kako će se razvijati u budućnosti.
- Mogi li Makedonija da ima svoju etnografsku i političku jedinicu?
- Nekoliko reči o makedonskom književnom jaziku. [8]
Probugarska dela:
- „Napomene o južnoslovenskoj filologiji i istoriji“ 1907. godina
- „Inteligencija u Makedoniji“ - 1912. godina
- „Naš nacionalni ep i Makedonija“ - 1919. godina
U ostvarivanju ideje o posebnom makedonskom jaziku, objavio je knjigu - „O makedonskih stvarima“ (Sofija, 1903). Knjiga predsatvlja političku analizu položaja makedonskog naroda i nacrt programa za makedonski nacionalni pokret. Istovremeno, ona otkriva politiku susednih zemalja protiv makedonskog naroda, jezika, kulture i etničkog identiteta.
Reference
- ↑ K. P. Misirkov, „Za makedonckite raboti“, jubilejno izdanie, Tabernakul, Skopje, (2003). str. 5
- ↑ Srpsko udruženje "Sveti Sava"
- ↑ „Živa antika - Skoplje”. Arhivirano iz originala na datum 2017-07-29. Pristupljeno 2018-09-12.
- ↑ Revolucionarni pokret
- ↑ Istoriski časopis - Vardar
- ↑ Ruska reč - naučnici
- ↑ Razgovor sa Borisom Misirkovim[mrtav link][mrtav link]
- ↑ „Knigi i članci”. Arhivirano iz originala na datum 20. 12. 2014. Pristupljeno 18. 05. 2016.
Spoljašnje veze
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/15px-Commons-logo.svg.png)
- p
- r
- u
- Puljevski
- Prličev
- Žinzifov
- Miladinovi
- Zografski
- Misirkov
- Černodrinski
- Bojadžiski
- Krstić
- Nedelkovski
- S. Popov
- Racin
- Smirnenski
- Abadžijev
- Andreevski
- Arsovski
- Atanasovski
- Boškovski
- Cašule
- Čingo
- Domazetovski
- Drakul
- Đurčinov
- Đuzel
- Džambazov
- T. Georgievski
- Iljoski
- G. Ivanovski
- Janevski
- Karovski
- Koneski
- Kostov
- Krle
- Kunoski
- Leov
- V. Maleski
- M. Matevski
- Misirkova-Rumenova
- Mitrev
- Momirovski
- V. Nikoleski
- Panov
- B. Pavlovski
- J. Pavlovski
- R. Pavlovski
- Podgorec
- A. Popovski
- G. Popovski
- Širilov
- Solev
- A. Šopov
- Stardelov
- Stefanovski
- Strezovski
- Tarapuza
- Točko
- D. Todorovski
- G. Todorovski
- Urošević
- Varošlija
- Zekerija
- P. Andonovski
- V. Andonovski
- N. Andova
- Bužarovska
- Dimkovska
- Joldeski
- Koviloski
- Kujundžiski
- Madžirov
- S. Markovski
- Plevneš
- Prokopiev
- Smilevski
- Tasevski-Eternijan