Фиат G.12
Фиат G.12 | ||
---|---|---|
| ||
Општи подаци | ||
Намена | Туристичко-спортски авион | |
Посада | 1 | |
Број путника | 14 до 24 | |
Порекло | ![]() | |
Произвођач | Fiat Aviazione (Фиат Авиационе) | |
Пробни лет | 15.10.1940. | |
Уведен у употребу | 1941. | |
Повучен из употребе | 1956. | |
Статус | неактиван | |
Први оператер | ![]() | |
Број примерака | 104[1] | |
Димензије | ||
Дужина | 20,16 m | |
Висина | 4,90 m | |
Распон крила | 26,80 m | |
Површина крила | 113,50 m² | |
Маса | ||
Празан | 8.890 kg | |
Нормална полетна | 12.800 kg | |
Погон | ||
Број мотора | 3 | |
Физичке особине | ||
Клипноелисни мотор | 3 х Фиат А.74 RC.42 | |
Снага КЕМ-а | 3 x 566 kW | |
Снага КЕМ-а у кс | 3 x 770 кс | |
Перформансе | ||
Макс. брзина на Hопт. | 396 km/h | |
Економска брзина | 308 km/h | |
Долет | 1.740 km | |
Плафон лета | 8.000 m | |
![]() |
Фиат G.12 је италијански транспортни авион из периода Другог светског рата, произведен у Fiat Aviazione 1941. године. Оперативно је коришћен до 1956. године.
Пројектовање и развој
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/bc/Ing.Gabrielli_fotoritratto_1957.jpg/150px-Ing.Gabrielli_fotoritratto_1957.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/cc/Fiat_G.12T.gif/300px-Fiat_G.12T.gif)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a0/Fiat_G.12_let.jpg/300px-Fiat_G.12_let.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f3/Fiat_G.12_cocpit.jpg/300px-Fiat_G.12_cocpit.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/1f/Fiat_G.12_trup.jpg/300px-Fiat_G.12_trup.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b8/Fiat_G.12_ater.jpg/300px-Fiat_G.12_ater.jpg)
На изричит захтев италијанских авио компанија којима се повећавао промет инж. Габриели (Giuseppe Gabrielli) конструисао је тромоторни путнички авион Фиат G.12. Он је 1938. године започео студију G.12, узимајући у обзир искуство стечено пројектујући двомоторни путнички авион G.18. Израда првог прототипа је почела 1939. године а први пут је полетео 15. октобра 1940. године. Компанија Ала Литориа је одмах наручила 6 авиона тримотора, а компанија АЛИ је првобитно поручила 8 примерака, а потом је повећала на 15 авиона.
У пролеће 1941. Региа Аеронаутица је наручила 50 примерака G.12 и G.12 Т. Ова верзија, намењена војсци, није претрпела никакве спољне промене, али је добила уздужна седишта која су могла да приме 24 војника у товарном простору (теретна кабина). Фиат G.12 Т је први пут полетео 15. маја 1941. године.
После рата настављен је даљи развој цивилних варијанти овог авиона и то применом поузданијих мотора, повећањем путничких капацитета као и повећавањем долета авиона.
Технички опис
Труп: авиона је био правоугаоног попречног пресека са заобљеним горњим ивицама. Носећа конструкција авиона је била монокок, 40 сет рамова направљених од дуралуминијума међусобно су повезани уздужним укрућењима а алуминијумска облога је била закивцима причвршћена за уздужна укрућења и попречне рамове[2]. Носачи мотора су били направљени од челичних заварених цеви. Труп је изведен као центроплан (труп изједна са средњим делом крила и гондолама за смештај крилних мотора). Авион је био опремљен кисеоничком опремом, стационарним противпожарним системом са CO2 и радиостаницом. Пилоти су седели један поред другог у затвореном кокпиту на кљуну авиона испред њих се налазио трупни мотор. Удвојене команде за управљање авионом су биле комбинација полужних система и челичних ужади са ужетњачама. За евакуацију пилота у случају опасности служи отвор на крову кабине. Иза пилотске кабине налазила се такође затворена кабина радио-оператера. У наставку се налазила путничка кабина са два реда седишта поред прозора и пролазом кроз средину кабине. У репу авиона се налазио тоалет и простор за пртљаг. Са леве стране трупа су се налазила врата за улазак посаде и путника у авион а на десној страни су се налазила двоја врата за напуштање авиона у случају опасности. Са обе стране трупа авиона било је по 6 великих правоугаоних прозора. Путничка кабина је имала звучну изолацију зидова и таванице као систем за грејање и проветравање кабине.
Погонска група: Овај авион је био опремљен са три 14-цилиндрична ваздухом хлађена, радијална мотора са турбопуњачем, Фиат А.74 RC.42 снаге 566 kW (770 KS). На вратилу мотора су обично биле трокраке Хамилтон металне елисе пречника 3,35 м са аутоматским регулатором корака, која се окретала при 1740 о/мин захваљујући редуктору. Мотори су били постављени на челичне носаче и обложени алуминијумским лимом. На предњем делу капотаже мотора налазио се отвор за улазак хладног ваздуха за хлађење мотора. Поред овде поменутог мотора, у овај авион у току његовог животног века уграђивани су још неки мотори као што су: Алфа Ромео 128 RC.18 860 KS (633 kW); Бристол Пегасус 810 KS(604 kW) и Пратт & Вхитнеи Р-1830-S1C3-G Twin Wasp 1.065 KS (793 kW).
Крила: Полу крила авиона су била металне конструкције (од дуралуминијума), средње дебелог профила, имало је две рамењаче и ребара такође од дурала и облогу од алуминијумског лима. Крила су имала облик трапеза са заобљеним крајем, а настављала су се на центроплан иза гондола са моторима. Предња ивица крила била је скоро нормална на труп авиона. Крилца су била направљена од метала прекривена платном[2]. Закрилца су била потпуно метална, управљана хидрауликом. На крилима су се налазила проширења (гондоле) на којима су били причвршћени крилни мотори. У гондолама, иза мотора са доње стране је био простор за смештај точкова и хидрауличног система за увлачење точкова. На деловима крила између мотора и трупа авиона је било доста простора за смештај резервоара за гориво. Кроз крила су провучене све механичке, хидрауличне и електричне инсталације неопходне за управљање и контролу авиона.
Репне површине: Реп авиона се састоји од једног вертикалног стабилизатора и кормила правца и два хоризонтална стабилизатора са кормилима дубине. Носеће конструкције репа су металне а облога од алуминијумског лима причвршћена закивцима. Управљачке површине кормило правца и кормила дубине су металне конструкције обложене делимично алуминијумским лимом а делом платном[2].
Стајни трап је био класичан са две главне ноге које су се налазиле испод гондола крилних мотора. На ногама су биле нископритисне гуме са којима се комплетно увлачиле у току лета у задњи део гондола мотора. Стајни трап се увлачио у гондоле мотора помоћу хидрауличног уређаја. У случају квара, могао се увући или избацити механичким путем. помоћу сајле и полуге. Трећи мали точак се налазио у репу авиона имао је огибљење али се у току лета није увлачио у труп авиона.
Наоружање
Војна верзија транспортног авиона је била наоружана са два митраљеза.
Наоружање авиона: Фиат G.12 | |||
Ватрено (стрељачко) наоружање | |||
Топ | |||
Митраљез | |||
Број и ознака митраљеза | 2хБреда САФАТ | ||
Калибар | 7,7 mm | ||
Бомбардерско наоружање (бомбе) | |||
Ракетно наоружање (ракете) |
Верзије
- G.12C - цивилна верзија (C-комерцијални) за редовни превоз путника са 14 седишта, опремљена са три радијална мотора Фиат А.74 RC.42 од 800 KS (574 kW ).
- G.12 Gondar - теретна верзија великог домета.
- G.12GA - Верзија за дуголинијски транспорт (GA-Великa аутономијa), опремљена додатним резервоарима за гориво, израђена у 3 примерка.
- G.12RT - специјална верзија дугог домета, направљена за прелет од Рима до Токија, направљена у једном примерку.
- G.12 RT bis - израђен у једном примерку.
- G.12T - верзија за транспорт терета и трупа.
- G.12CA - путничка верзија са 18 седишта, погоњена 3x Алфа Ромео 128 RC.18 радијална од 860 KS (633 kW) (на 1.800 м) сваки.
- G.12L - путничка верзија са 22 седишта, погоњена 3 х радијална Алфа Ромео 128 RC.18 снаге 860 KS (633 kW).
- G.12LA - путничка верзија са 22 седишта, погоњена 3 х радијална Алфа Ромео 128 RC.18 снаге 860 KS (633 kW).
- G.12LB - путничка верзија са 22 седишта, покретана са 3x810 KS(604 kW) Бристол Пегасус 48 радијални.
- G.12LP - путничка верзија са 22 седишта, погоњена 3 х радијална Пратт & Вхитнеи Р-1830-S1C3-G Twin Wasp 1.065 KS (793 kW).
Оперативно коришћење
Авион Фиат G.12 се производио у периоду од 1940. до 1949. године. У том периоду је произведено укупно 104 авиона свих верзија. Коришћен је као путнички авион а у току рата и после њега коришћен је и у војне сврхе као транспортни авион за превоз војника и транспорт терета[1].
Прототип и прва производна јединица предати су 147. транспортној групи у августу 1941. и транспортовали су трупе и залихе на Сицилију и Северну Африку. Сви остали авиони су направљени у верзији G.12Т, која је модификована да носи 22 војника и била је наоружана паром митраљеза 7,7 мм у бочним прозорима.
До капитулације Италије септембра 1943. године авионе G.12 је користило италијанско ратно ваздухопловство а 6 ових авиона је продато Мађарској. Након капитулације у јужном делу Италије под контролом савезника затечено је три ова авиона који су коришћени у транспортне сврхе. У северном делу Италије под окупацијом нацистичке Немачке, настављена је производња и коришћење свих 20 затечених авиона G.12 и укључила их у транспортне јединице Луфтвафе[3].
После рата је обновљена производња ових авиона, производили су се до 1949. године а користили до 1956.[1]
Земље које су користиле авион
Види још
Референце
- ^ а б в http://www.italie1935-45.com/regia-aeronautica/appareils/item/235-fiat-g12
- ^ а б в https://www.cmpr.it/MN%20-%20Manuale%20Fiat%20G.%2012%20C%20-%20H.Balazs/man.Fiat%20G.12%20C.htm
- ^ https://www.valka.cz/Fiat-G-12C-t51985
Литература
- Massimo Civoli, S.A.S., I Servizi Aerei Speciali della Regia Aeronautica 1940-1943, Gribaudo, 2000
- Giorgio Apostolo, Nei cieli di guerra, La Regia Aeronautica a colori 1940-45, Giorgio Apostolo Editore, 1998
- Enzo Angelucci, The World Encyclopedia of Military Aircraft, London, 1987.
Спољашње везе
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- https://www.cmpr.it/MN%20-%20Manuale%20Fiat%20G.%2012%20C%20-%20H.Balazs/man.Fiat%20G.12%20C.htm
- https://airpages.ru/eng/ot/g12.shtml
- https://aviation-safety.net/database/types/Fiat-G-12/specs
- https://www.aeronautica.difesa.it/mezzi/mstorici/Pagine/FIAT-G-12.aspx
- http://www.airwar.ru/enc/cww2/g12.html
- http://www.italie1935-45.com/regia-aeronautica/appareils/item/235-fiat-g12 Архивирано на сајту Wayback Machine (4. октобар 2022)
- https://www.valka.cz/Fiat-G-12C-t51985
- http://www.repulomuzeum.hu/Egyebek/G-12.htm
- п
- р
- у
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/11/Fiat_aviazione_division_logo.jpg/80px-Fiat_aviazione_division_logo.jpg)