Glicerofosfolipid
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c7/Glycerin_Skelett2.svg/220px-Glycerin_Skelett2.svg.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/fd/Phospholipid.svg/220px-Phospholipid.svg.png)
Glicerofosfolipidi (fosfogliceridi) su fosfolipidi sa glicerolom osnovom. Oni su glavna komponenta bioloških membrana.[1][2]
Struktura
Termin glicerofosfolipid označava derivate sn-glicero-3-fosforne kiseline koji sadrže bar jedan O-acil, O-alkil, ili O-alk-1'-enil ostatak vezan za glicerolnu grupu, kao i polarnu glavu formiranu od azotne baze, glicerolne ili inozitolne jedinice.
Dve masne kiseline i fosforna kiselina su vezane estarkim vezama za glicerol. To je osnovna struktura fosfatidata. Oni su intermedijari u sintezi mnogih fosfoglicerida. Prisustvo dodatnih grupa vezanih za fosfat proizvodi mnoštvo različitih fosfoglicerida.
Glicerofosfolipidi su u znatnoj meri asimetrični u pogledu njihovih C1 i C2 vezanih grupa. C1 supstituenti su uglavnom zasićene masne kiseline, dok su u C2 poziciji pretežno nezasićene kiseline.
Fosfogliceridi se skoro ekskluzivno javljaju u biljnim i životinjskim ćelijskim membranama. Plazmalogeni i fosfatidati su primeri.[3]
Metabolizam
Metabolizam glicerofosfolipida je različit kod eukariota i prokariota. Sinteza kod prokariota obuhvata sintezu glicerofosfolipida fosfatidne kiseline i polarnih čeonih grupa. Sinteza fosfatidne kiseline se razlikuje kod eukariota.
Prekursori većine glicerofosfolipida su 1,2-diacil-sn-glicerol i fosfatidilna kiselina. Aktivirani fosfatni estri polarne čeone grupe reaguju sa sa C3-OH grupom 1,2-diacil-sn-glicerola i formiraju fosfolipidnu fosfodiestarsku vezu. U nekim slučajevima fosforilna grupa fosfatidilne kiseline je aktivirana i reaguje sa neaktiviranom polarnom čeonom grupom.[1]
Mehanizam formiranja aktiviranog fosfatnog estra je isti za obe polarne čeone grupe, etanolamin i holin.
- ATP prvo fosforiliše OH grupu holina ili etanolamina.
- Fosforilna grupa rezultujućeg fosfoetanolamina ili fosfoholina zatim napada CTP, zamenjuje PPi, i formira korespondirajući CDP derivat, koji je aktivirani fosfatni estar polarne čeone grupe.
- C3-OH grupa 1,2-diacil-sn-glicerola napada fosforilnu grupu aktiviranog CDP-etanolamina ili CDP-holina, zamenjuje CMP, i time nastaje glicerofosfolipid.
Jetra takođe konvertuje fosfatidiletanolamine do fosfatidilholina putem trimetilacije njegove amino grupe, koristeći S-adenozil metionin kao donor metila.
Vidi još
- Fosfolipidi
- Biološke membrane
Референце
- ^ а б Donald Voet; Judith G. Voet (2005). Biochemistry (3 изд.). Wiley. ISBN 9780471193500.
- ^ Christian R. H. Raetz (1986). „Molecular genetics of membrane phospholipid synthesis”. Ann. Rev. Genet. 20: 253—95.
- ^ Yong-Mei Zhang and Charles O. Rock (2008). „Thematic Review Series: Glycerolipids. Acyltransferases in bacterial glycerophospholipid synthesis”. J Lipid Res. 49 (9): 1867—1874. PMC 2515527
. doi:10.1194/jlr.R800005-JLR200.
Spoljašnje veze
- Glycerophospholipids на US National Library of Medicine Medical Subject Headings (MeSH)
- Dijagram fosfolipida
- p
- r
- u
(Glicerofosfolipidi/
Fosfogliceridi)
Fosfoinozitidi: PIP (PI(3)P, PI(4)P, PI(5)P) · PIP2 (PI(3,4)P2, PI(3,5)P2, PI(4,5)P2) · PIP3
Etarski lipidi: Plazmalogen (Trombocit-aktivirajući faktor)