11753 Geoffburbidge
11753 Geoffburbidge | |
Upptäckt[1] | |
---|---|
Upptäckare | Palomar–Leiden survey, T. Gehrels, CJ van Houten, I van Houten-Groeneveld |
Upptäcktsplats | Palomarobservatoriet |
Upptäcktsdatum | 24 september 1960 |
Beteckningar | |
MPC-beteckning | (11753) Geoffburbidge |
Alternativnamn | 2064 P-L, 1989 WV4[1] |
Uppkallad efter | Geoffrey Burbidge[3] |
Småplanetskategori | Asteroidbältet Hygiea-asteroid[2] |
Omloppsbana[1] | |
Epok: 21 januari 2022 | |
Aphelium | 3,4630 AU |
Perihelium | 2,9193 AU |
Halv storaxel | 3,1912 AU |
Excentricitet | 0,0851 |
Siderisk omloppstid | 2082,2 d (5,70 år) |
Medelanomali | 179,472° |
Inklination | 3,543° |
Longitud för uppstigande nod | 298,549° |
Periheliumargument | 194,220° |
Fysikaliska data[1] | |
Diameter | 7,86 km |
Albedo | 0,114 |
Absolut magnitud (H) | 13,74 |
11753 Geoffburbidge eller 2064 P-L[1] är en asteroid i huvudbältet som upptäcktes den 24 september 1960 av den nederländsk-amerikanske astronomen Tom Gehrels och det nederländska astronomparet Ingrid van Houten-Groeneveld och Cornelis Johannes van Houten vid Palomarobservatoriet. Den är uppkallad efter fysikern Geoffrey Burbidge.[3]
Asteroiden har en diameter på ungefär 8 kilometer och den tillhör asteroidgruppen Hygiea.[2]
Referenser
- ^ [a b c d e] ”JPL Small-Body Database Browser 11753 Geoffburbidge” (på engelska). Solar System Dynamics. NASA/Jet Propulsion Laboratory. https://ssd.jpl.nasa.gov/sbdb.cgi?sstr=11753. Läst 3 april 2022.
- ^ [a b] ”AstDyS 11753 Geoffburbidge” (på engelska). https://newton.spacedys.com/astdys/index.php?pc=1.1.6&n=11753. Läst 3 april 2022.
- ^ [a b] ”Minor Planet Center 11753 Geoffburbidge” (på engelska). Minor Planet Center. https://www.minorplanetcenter.net/db_search/show_object?object_id=11753. Läst 3 april 2022.
|