George Grey
- För andra betydelser, se George Grey (olika betydelser).
George Grey | |
![]() | |
Född | 14 april 1812[1][2][3] Lissabon[4], Portugal |
---|---|
Död | 19 september 1898[1][2][3] (86 år) London[5] |
Begravd | Sankt Pauls-katedralen |
Medborgare i | Förenade kungariket Storbritannien och Irland |
Utbildad vid | Royal Military College, Sandhurst Royal Grammar School ![]() |
Sysselsättning | Upptäcktsresande, officer, politiker, guvernör |
Befattning | |
Ledamot av Nya Zeelands parlament South Australias guvernör (1841–1845) Ledamot av South Australias legislativa råd South Australias ad hoc-parlament 1836-1843 och South Australias ad hoc-parlament 1843-1851, no value (1841–1845) Nya Zeelands generalguvernör (1845–1853) Nya Zeelands generalguvernör (1861–1868) Superintendent, Auckland (1875–) Nya Zeelands premiärminister (1877–1879) Nya Zeelands finansminister (1879–1879) | |
Politiskt parti | |
Inget | |
Maka | Eliza Grey |
Barn | 1 |
Föräldrar | George Grey[6] Elizabeth Anne Vignoles[6] |
Utmärkelser | |
Honorary Fellow of the Royal Society Te Apārangi[7] Knight Commander av Bathorden Zoological Society of Londons silvermedalj | |
Namnteckning | |
![]() | |
Heraldiskt vapen | |
![]() | |
Redigera Wikidata |
Sir George Grey, född 12 april 1812 i Lissabon, död 20 september 1898 i London, var en brittisk statsman och särskilt framstående kolonialpolitiker samt etnografisk forskare.
Biografi
Grey tillhörde ättgrenen Grey of Groby och föddes vid samma tid som fadern, överstelöjtnant Grey, fick sitt banesår vid Badajoz. Han var 1829-39 officer i armén, där han avancerade till kapten, begav sig 1837 med sin vän Lushington ut till Västaustralien på vågsamma upptäcktsfärder och kallades från dessa 1839 att bli guvernör i den genom opraktiskt tillämpande av Wakefields idéer nästan ruinerade kolonin Sydaustralien.
Grey införde där sparsamhet och praktiskt lantbruk, gjorde slut på de alltför kostsamma byggnadsföretagen och lämnade i oktober 1845 kolonin i ett löftesrikt skick. En än svårare uppgift väntade honom i det av maoriuppror hemsökta Nya Zeeland, där han i november samma år tillträdde guvernörsplatsen. I sällspord grad lyckades Grey vinna infödingarnas örtroende, och han beskyddade med kraftig hand deras rättigheter mot hänsynslösa kolonister och bolag.
1848 års från England utsända, odugliga författning vägrade han att tillämpa och lyckades övertyga regeringen om nödvändigheten av detta djärva steg. I december 1853 flyttades Grey som guvernör till Kapkolonin, där han med lätthet stillade ett kafferuppror och i så hög grad vann Orange-boernas förtroende, att de 1858 uttalade sig för en federativ återförening med Kapkolonin. Detta skrämde regeringen hemma, som ville inskränka moderlandets ansvar.
Grey återkallades av kolonialministern Bulwer-Lytton 1859, varvid drottning Viktoria lär ha för honom uttryckt sitt personliga gillande av hans vidsynta sydafrikanska politik. Folkmeningen i Kapkolonin nödgade snart regeringen att återinsätta honom på hans förra plats, men han förbjöds att fortsätta sin federativpolitik. Greys raska åtgärder för truppers avsändande från Kap till Indien vid sepoyupprorets utbrott (1857) var den indiska regeringen till ovärderlig nytta.
1861-68 var Grey åter guvernör över Nya Zeeland, men han lyckades denna gång ej dämpa upprorsandan bland maorierna, och hans ämbetstid uppfylldes med hetsiga strider mellan honom, hans ministrar, de militära befälhavarna och regeringen i hemlandet. Grey blev tämligen tvärt och onådigt avskedad (dock först efter tjänstetidens utgång) och slog sig då ned på ön Kawau i Haurakiviken, där han anlagt en ståtlig botanisk trädgård.
1874 kastade han sig in i Nya Zeelands politiska liv, var parlamentsledamot 1874-88 och 1877-79 premiärminister. Många av de reformkrav han som det radikala partiets ledare framställde (allmän rösträtt, utarrendering i stället för försäljning av statsjord, expropriering av för samhällsbehov lämpad privat egendom och så vidare) genomfördes sedan av hans lärjungar John Ballance och Richard Seddon. Hans ministär föll på en ekonomisk kris, och som parlamentariker var Grey ej lycklig till följd av sin självrådighet och sin svårighet att behärska detaljerna i de stora frågorna.
Han flyttade hem till London 1894 och begravdes efter sin död fyra år senare på statens bekostnad i S:t Paulskyrkan. Grey var en idealistisk kraftnatur och kan trots sina svagheter räknas till de allra främsta bland det brittiska imperiets uppbyggare. Han utgav en skildring av sin västaustraliska forskningsresa (1841), Polynesian mythology (1855) och Proverbial and popular sayings of the New Zealand race (1858).
Källor
- Grey, 12. Sir George i Nordisk familjebok (andra upplagan, 1909)
Noter
- ^ [a b] Bibliothèque nationale de France, BnF Catalogue général : öppen dataplattform, läs online, läst: 10 oktober 2015, licens: öppen licens.[källa från Wikidata]
- ^ [a b] Encyclopædia Britannica, Sir George Grey, läst: 9 oktober 2017.[källa från Wikidata]
- ^ [a b] SNAC, George Grey, läs online, läst: 9 oktober 2017.[källa från Wikidata]
- ^ Gemeinsame Normdatei, läst: 10 december 2014, licens: CC0.[källa från Wikidata]
- ^ Aleksandr M. Prochorov (red.), ”Грей Джордж”, Большая советская энциклопедия : [в 30 т.], tredje utgåvan, Stora ryska encyklopedin, 1969, läst: 28 september 2015.[källa från Wikidata]
- ^ [a b] Darryl Roger Lundy, The Peerage.[källa från Wikidata]
- ^ läs online, www.royalsociety.org.nz .[källa från Wikidata]
Externa länkar
Wikimedia Commons har media som rör George Grey.
Bilder & media- Grey Collection, some 14,000 items given to the Auckland Free Public Library in 1887 by Sir George Grey
- Grey's development of Kawau Island
- Works edited by Grey in the New Zealand Electronic Text Centre Collection
- Verk av George Grey på Project Gutenberg
- The Romance of a Pro-Consul: Being the Personal Life and Memoirs of The Right Hon. Sir George Grey, fritt tillgänglig på Project Gutenberg by James Milne
- Sir George Grey in the 1966 Encyclopaedia of New Zealand
- Comments on scope of the Collection donated in 1861 by Sir George Grey, to the South African Library containing the earliest South African printed specimen by Johann Christian Ritter and many other manuscripts, incunabula and books.
- George Grey entry on AustLit with links to works available in full text. (subscription required outside Australia)
|