Neil Kinnock
Neil Kinnock | |
![]() Neil Kinnock, 1984. | |
Född | 28 mars 1942[1][2][3] (82 år) Tredegar, Gwent, Wales, Storbritannien |
---|---|
Medborgare i | Storbritannien[4] |
Utbildad vid | Cardiff University Lewis School ![]() |
Sysselsättning | Politiker[5] |
Befattning | |
Ledamot av Kronrådet Ledamot av Förenade kungarikets 45:e parlament Storbritanniens 45:e parlament, Bedwellty (1970–1974)[6] Ledamot av Förenade kungarikets 46:e parlament Storbritanniens 46:e parlament, Bedwellty (1974–1974)[6] Ledamot av Förenade kungarikets 47:e parlament Storbritanniens 47:e parlament, Bedwellty (1974–1979)[6] Ledamot av Storbritanniens 48:e parlament Storbritanniens 48:e parlament, Bedwellty (1979–1983)[6] Skuggminister (utbildning) (1979–1983) Ledamot av Storbritanniens 49:e parlament Storbritanniens 49:e parlament, Islwyn (1983–1987)[6] Oppositionsledare i underhuset (1983–1992) Partiledare för Labour (1983–1992) Ledamot av Storbritanniens 50:e parlament Storbritanniens 50:e parlament, Islwyn (1987–1992)[6] Ledamot av Storbritanniens 51:a parlament Storbritanniens 51:a parlament, Islwyn (1992–1995) Europeisk kommissionär för transport Kommissionen Santer och Kommissionen Marín (1995–1999) Europeiska kommissionens vice ordförande Kommissionen Prodi (1999–2004) Ledamot av Brittiska överhuset (2005–) | |
Arbetsgivare | Cardiff University |
Politiskt parti | |
Labour | |
Maka | Glenys Kinnock (g. 1967–hennes död 2023) |
Barn | Rachel Kinnock[7] Stephen Kinnock (f. 1970) |
Redigera Wikidata |
Neil Gordon Kinnock, Baron Kinnock, född 28 mars 1942 i Tredegar, Gwent, Wales, är en brittisk politiker. Mellan 1983 och 1992 var han partiledare för Labour och mellan 1995 och 2004 var han medlem av EU-kommissionen.
Han blev medlem i Labours verkställande utskott 1978 och ingick i Michael Foots skuggregering från 1980. Han blev partiledare 1983 när partiet skakades av omfattande inre strider och de närmsta åren kom han att tvingas lägga ner ett omfattande engagemang för att få partiet regeringsdugligt. Valet 1987 tolkades därför som en relativ framgång, även om partiet blev klart slagna av Tories.
Under 1988 blev han utmanad av Tony Benn om posten som partiledare, men vann striden klart. Partiet kom under de närmsta åren att vinna mark i opinionen, men valet av John Major som partiledare för Tories gjorde att de senare kunde vinna tillbaka tillräckligt för att segra i valet 1992. Efter att ha förlorat två val avgick Kinnock som partiledare.
Kinnock tjänstgjorde två perioder i EU-kommissionen, först i Santer-kommissionen där han ansvarade för transportfrågor. Santer-kommissionen tvingades avgå 1999 efter omfattande korruptionsanklagelser och ersattes av Prodi-kommissionen. Kinnock fick i denna kommission ansvaret för administrativa reformer och utnämndes samtidigt till dess vice ordförande.
Neil Kinnocks hustru Glenys Kinnock, baronessan Kinnock, var ledamot av Europaparlamentet 1994-2009. Deras son Stephen Kinnock är gift med Helle Thorning-Schmidt, Danmarks statsminister 2011–2015 och partiledare för de danska socialdemokraterna 2005–2015.
Källor
- ^ SNAC, Neil Kinnock, läs online, läst: 9 oktober 2017.[källa från Wikidata]
- ^ Encyclopædia Britannica, Neil Kinnock, Baron Kinnock of Bedwellty, läst: 9 oktober 2017.[källa från Wikidata]
- ^ Brockhaus Enzyklopädie, Neil Gordon Kinnock, läst: 9 oktober 2017.[källa från Wikidata]
- ^ Companies House, läst: 13 april 2022.[källa från Wikidata]
- ^ Hansard 1803–2005, läst: 22 april 2022.[källa från Wikidata]
- ^ [a b c d e f] Hansard 1803–2005.[källa från Wikidata]
- ^ Darryl Roger Lundy, The Peerage.[källa från Wikidata]
Externa länkar
Wikimedia Commons har media som rör Neil Kinnock.
Bilder & media
Företrädare: Michael Foot | Partiledare för Labour 1983–1992 | Efterträdare: John Smith |
Företrädare: Marcelino Oreja | EU:s transportkommissionär 1995–1999 | Efterträdare: Loyola de Palacio |
Företrädare: Manuel Marín och Leon Brittan | Vice ordförande i EU-kommissionen tillsammans med Loyola de Palacio 1999–2004 | Efterträdare: Wallström, Kallas, Barrot, Frattini och Verheugen |
Företrädare: Erkki Liikanen | EU-kommissionär med ansvar för administrativa reformer 1999–2004 | Efterträdare: Siim Kallas |
Företrädare: Leon Brittan och Bruce Millan | EU-kommissionär från Storbritannien tillsammans med Leon Brittan/Chris Patten 1995–2004 | Efterträdare: Peter Mandelson |
|