William Murray, 1:e earl av Mansfield
William Murray, 1:e earl av Mansfield | |
![]() | |
Född | 2 mars 1705[1][2][3] eller 2 mars 1704[4] Scone |
---|---|
Död | 20 mars 1793[1][2][3] Highgate, Storbritannien |
Begravd | Westminster Abbey |
Medborgare i | Kungariket Storbritannien |
Utbildad vid | Christ Church College Westminster School ![]() |
Sysselsättning | Domare, politiker, jurist[5] |
Befattning | |
Ledamot av Storbritanniens 11:e parlament Storbritanniens 11:e parlament Ledamot av Brittiska överhuset (–) Ledamot av Storbritanniens 9:e parlament Storbritanniens 9:e parlament Ledamot av Storbritanniens 10:e parlament Storbritanniens 10:e parlament Solicitor General för England och Wales (1742–1754) Attorney General för England och Wales (1754–1756) Lord Chief Justice of England and Wales (1756–1788) Förenade kungarikets minister för finansfrågor (1757–1757) Lord Speaker (1783–1783) | |
Maka | Lady Elizabeth Finch (g. 1738–)[6][7] |
Föräldrar | David Murray, 5th Viscount of Stormont[8][6] Marjory Scott[8][6] |
Redigera Wikidata |
William Murray, 1:e earl av Mansfield, född den 2 mars 1705, död den 20 mars 1793, var en brittisk domare och politiker, son till David Murray, 5:e viscount Stormont, bror till David Murray, 6:e viscount Stormont och jakobiten James Murray, farbror till David Murray, 2:e earl av Mansfield.
Mansfield inträdde 1731 på den juridiska banan och blev snart en av advokatståndets ledande män genom sin praktiska duglighet och talarbegåvning samt sina omfattande kunskaper. Han blev 1742 medlem av underhuset och solicitor general, var under de närmast följande åren regeringspolitikens främste försvarare i underhuset, blev 1754 attorney general i hertigens av Newcastle ministär och var 1754-56 underhusets ledare. År 1756 blev Mansfield lordöverdomare, upphöjdes samtidigt till peer som baron Mansfield och bibehöll under växlande ministärer i 15 år sin plats i kabinettet. År 1776 upphöjdes han till earl av Mansfield och 1788 tog han avsked från lordöverdomarämbetet.
Till sin politiska åskådning var Mansfield moderat tory, och som parlamentsdebattör var han endast den äldre Pitt underlägsen. Sin största berömmelse vann dock Mansfield som domare. Han anses som den engelska handelsrättens grundläggare, och vida berömt blev hans utslag i en rättegång 1771, då han beordrade en svart slavs frigivande med den motiveringen, att slaveri i och för sig är så motbjudande, att det inte kan tolereras, om det inte stadgas genom positiv lag, ett uttalande av stor betydelse i slavemancipationens historia.
Källor
Tryckta källor
Den här artikeln är helt eller delvis baserad på material från Nordisk familjebok, Murray, 5. William M., 1:e earl af Mansfield, 1904–1926.
Noter
- ^ [a b] Encyclopædia Britannica, William Murray, 1st earl of Mansfield, läst: 9 oktober 2017.[källa från Wikidata]
- ^ [a b] SNAC, William Murray, 1st Earl of Mansfield, läs online, läst: 9 oktober 2017.[källa från Wikidata]
- ^ [a b] Find a Grave, 20920, William Murray, läs online, läst: 9 oktober 2017.[källa från Wikidata]
- ^ Darryl Roger Lundy, The Peerage, William Murray, 1st Earl of Mansfield.[källa från Wikidata]
- ^ Tjeckiska nationalbibliotekets databas, läst: 17 december 2022.[källa från Wikidata]
- ^ [a b c] Kindred Britain, läs online.[källa från Wikidata]
- ^ läst: 7 augusti 2020.[källa från Wikidata]
- ^ [a b] Darryl Roger Lundy, The Peerage.[källa från Wikidata]
|