Іл-38
Іл-38 | |
---|---|
![]() | |
Призначення: | протичовновий літак |
Перший політ: | 27 вересня 1961 |
Прийнятий на озброєння: | 17 січня 1969 |
Знятий з озброєння: | 31 жовтня 2023[1] |
На озброєнні у: | ![]() ![]() |
Розробник: | Авіаційний комплекс імені Іллюшина і Q4192911? |
Виробник: | Завод № 30 «Знамя труда» |
Всього збудовано: | 65 |
Конструктор: | С. В. Ільюшин, ДКБ Ільюшина |
Екіпаж: | 7 осіб |
Двигуни: | 4 × ТГД АИ-20М серії 6И |
![]() |
Іл-38 (по класифікації МО США і НАТО: May) — протичовновий літак, розроблений в ДКБ Іллюшина на основі пасажирського Іл-18В. Літак призначений для самостійного або спільного з протичовновими кораблями пошуку і знищення підводних човнів, для морської розвідки, пошуково-рятувальних операцій, постановки мінних загороджень.
Перший політ виконаний 27 вересня 1961 р. Серійне виробництво машини здійснювалося на машинобудівному заводі № 30 «Знамя Труда» (розташованому поблизу Центрального аеродрому на Ходинському полі в Москві) з 1967 до середини 1970-х років. Всього побудовано 65 машин.
Конструкція
Іл-38 — чотирьохдвигуневий суцільнометалевий моноплан з низькорозташованим трапецієвидним прямим крилом, традиційним однокільовим оперенням і тристійковим шасі. В порівнянні з Іл-18, на Іл-38 в середній частині фюзеляжу обладнано два вантажних відсіки для засобів пошуку та ураження підводних човнів. Крило зміщене вперед на три метри, під кабіною знаходиться обтічник антени РЛС пошуково-прицільного комплексу «Беркут-38». У кормі машини, за хвостовим оперенням розташований обтічник давача магнітометра.
Силова установка — чотири ТГД АИ-20М серії 6И з повітряними гвинтами АВ-64 серії 04А. У хвостовій частині фюзеляжу встановлена турбогенераторна установка (ЗСУ) ТГ-16. Паливна система загальною ємністю 35153 літри авіагасу ТС-1.
Вперше в практиці радянського літакобудування на Іл-38 була застосована бортова цифрова обчислювальна машина «Полум'я-264», у складі пошуково-прицільного комплексу «Беркут-38», розробленого НДІ-131.
Екіпаж
Екіпаж Іл-38 складається з семи осіб: два пілоти (командир корабля, помічник командира корабля), штурман-навігатор, штурман-оператор РЛС, оператор приймального індикаторного пристрою, бортінженер, бортрадист.
Обладнання
- Пілотажно-навігаційна система: «Путь-4Б-2К»;
- Автопілот: АП-6Е
- Навігаційний прилад: АНП-3В
- Курсова система: ТКС-П
- Радіокомпас: АРК-Б
- Пошуково-прицільна система: «Беркут-38»;
- Магнітометр: АПМ-60 або АПМ-73.
Частина літаків (близько 12) пройшла модернізацію для використання сучасніших радіогідробуїв РГБ-16. Для цієї мети на літак встановили апаратуру «Ізумруд», у складі якої 68-канальний приймальний пристрій «Волхов», апаратура обробки й відображення інформації, блоки сполучення з ППЗ «Беркут».
Озброєння
- Засоби пошуку підводних човнів — спрямовані радіогідролокаціонні буї РГБ-1, пасивні спрямовані РГБ-2, автономні гідроакустичні пасивно-активні станції РГБ-3, РГБ-16 (144 РГБ-1, 10 РГБ-2, 3 РГБ-3).
- Засоби ураження підводних човнів — дві протичовнові торпеди АТ-1 або АТ-2 або АПР-1 або АПР-2.
- Протичовнові бомби, морські міни, рятувальні контейнери КАС, морські маркери (орієнтирні морські авіабомби ОМАБ-12Д) тощо.
- Оборонне стрілецько-гарматне озброєння — відсутнє.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4f/Ilyushin_Il-38SD_Krivchikov_2007.jpg/220px-Ilyushin_Il-38SD_Krivchikov_2007.jpg)
Модифікації
- Іл-38SD — модернізований патрульний та протичовновий літак оснащений новим прицільно-навігаційним комплексом «Морський дракон» виробництва НВО «Ленінець». У рамках робіт з модернізації літаків передбачалося продовження їх технічного ресурсу на 10-15 років. Додаткові вузли підвіски розміщені під центропланом літака (2 вузли)
- Іл-38Н («Новела») — варіант модернізації Іл-38 для авіації ВМФ Росії до рівня Іл-38SD (5 березня 2012 один літак поставлений авіабазі Північного флоту[2]).
Оператори
В СРСР першим отримав літаки Іл-38 24 окремий протичовновий авіаційний полк Далекої дії ВПС Північного Флоту (аеродром Сєвєроморськ-1) в 1968 році. В 1969 році — 77 окремий протичовновий авіаційний полк Далекої дії ВПС Тихоокеанського Флоту (аеродром Ніколаєвка) і в 1974 році — 145-та окрема протичовнова авіаційна ескадрилья ВПС Балтійського Флоту (аеродром Скулте).
Росія: Авіація Військово-морського флоту РФ (26 машин)[3]
- 403 Окремий змішаний авіаційний полк (Сєвєроморськ-1)
- 317 Окремий змішаний авіаційний полк (Єлізово)
- 289-й окремий змішаний протичовновий авіаційний полк (Ніколаєвка)
Восени 2012 р. Росія запропонувала розмістити два Іл-38 на французькій авіабазі в Джибуті (Міжнародний аеропорт Джибуті-Амбулі) для боротьби з морськими піратами в регіоні Аденської затоки і Африканського рогу[4].
Колишні:
Індія: Військово-морські сили Індії (5 машин)
- У 2001 році підписано контракт вартістю $150 млн на модернізацію п'яти індійських Іл-38 до модифікації Іл-38SD з установкою системи «Морський змій».[5] У 2010 році контракт був виконаний.[5] За непідтвердженими даними, три модернізовані машини вже до 2011 року були втрачені (дві зіткнулися на авіашоу, ще одна розбита). Військово-морські сили Індії 31 жовтня 2023 року провели церемонію списання останніх протичовнових літаків Іл-38SD.[6]
Тактико-технічні характеристики
Джерело: Артемьев, 2002.
Основні характеристики
- Екіпаж: 7
- Довжина: 40.075
- Висота: 10.12 м
- Розмах крила: 37.4
- Площа крила: 140 м²
- Середня аеродинамічна хорда: 3,0 м
- Колія шасі: 9,0 м
- Максимальна злітна маса: 68 000 кг
- Максимальна посадочна маса: 52 200 кг
- Маса палива у внутрішніх баках: 26 650 кг
- Силова установка: 4 × ТГД АИ-20М 4250 ( 3126 кВт (злетна))
- Повітряний гвинт: АВ-64 серії 04А
- Діаметр гвинта: 4.5 м
- Маса двигуна: 1040 кг
Льотні характеристики
- Максимальна швидкість: 650 км/год на 6000 м
- Бойовий радіус: 2200 км
- Технічна дальність: 9500 км
- Довжина розгону: 1700 м
- Довжина пробігу: 1070 м
Озброєння
- Бойове навантаження:
- нормальне: 5430 кг
- максимальне: 8400 кг
- Бомби: протичовнові:
- вільнопадаючі: ПЛАБ-250-120, ПЛАБ-50
- кореговані: ПЛ250-120 «Загон»
- Торпеди: АТ-1, АТ-2, АТ-3 (УМГТ-1), АПР-1, АПР-2
- Гідроакустичні буї: РГБ-1, РГБ-2 та РГБ-3
- морські міни: АМД-2
Примітки
- ↑ https://pib.gov.in/PressReleaseIframePage.aspx?PRID=1973626
- ↑ Архівована копія. Архів оригіналу за 5 жовтня 2012. Процитовано 1 листопада 2012.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання) - ↑ Ил-38 Базовый противолодочный самолет | Российское Оружие, Военные Технологии, Анализ ВС РФ[недоступне посилання з червня 2019]
- ↑ Росія хоче розмістити два Іл-38 на французькій базі у Джибуті. УкрІнформ. 31 жовтня 2012. Архів оригіналу за 22 серпня 2013. Процитовано 1 листопада 2012.
- ↑ а б Индийские противолодочные самолёты получили "Морского змея". Лента.Ру. 19.02.2010. Архів оригіналу за 01.03.2012. Процитовано 20 лютого 2010.
- ↑ Індія списала радянські Ил-38SD після майже 50 років в строю, заміну взяла в США (укр.). 11 листопада 2023. Процитовано 12 листопада 2023.
Див. також
Літаки аналогічного призначення
Література
- Артемьев А. (2000). "Тунец" выходит на охоту. О противолодочном самолёте Ил-38. Крылья Родины (рос.). М. (10): 1—7. ISSN 0130-2701.
- Артемьев А. (2002). Ил-38 против ракетных подводных лодок. Москва: «Майор». с. 60. ISBN 5-93445-007-9.
{{cite book}}
: Перевірте значення|isbn=
: контрольна сума (довідка)
Посилання
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- Фотообход Ил-38 [Архівовано 21 жовтня 2012 у Wayback Machine.](рос.)
- Ил-38 Патрульный противолодочный самолет [Архівовано 17 січня 2013 у Wayback Machine.](рос.)
- Ил-38Н Противолодочный самолет [Архівовано 20 жовтня 2012 у Wayback Machine.](рос.)
- п
- о
- р
- Іл-1
експериментальні
- Іл-26
- Іл-36
- Іл-42
- Іл-52
- Іл-56
- Іл-64
- Іл-66
- Іл-70
- Іл-72
- Іл-74
- Іл-84
- Іл-90
- Іл-106
- Іл-108
- Іл-118
- Іл-196
- Іл-214
![Категорія](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/96/Symbol_category_class.svg/16px-Symbol_category_class.svg.png)
![]() | Це незавершена стаття з авіації. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |