D-Wave Systems
![]() | |
![]() | |
49°15′23″ пн. ш. 122°59′56″ зх. д. / 49.25661300002777665° пн. ш. 122.99904520002777986° зх. д. / 49.25661300002777665; -122.99904520002777986Координати: 49°15′23″ пн. ш. 122°59′56″ зх. д. / 49.25661300002777665° пн. ш. 122.99904520002777986° зх. д. / 49.25661300002777665; -122.99904520002777986 | |
Тип | приватне підприємство |
---|---|
Галузь | квантові комп'ютери |
Спеціалізація | апаратне забезпечення |
Лістинг на біржі | NYSE: QBTS |
Засновано | 1999 |
Засновник(и) | Гейґ Фарріс, Джорді Роуз, Боб Вінз, Олександр Загоскін |
Штаб-квартира | Бернабі (Британська Колумбія, Канада) |
Ключові особи | Верн Бровнелл (головний виконавчий директор) Джорді Роуз (головний інженер) Ерік Ладижинський (секретар компанії) В. Пол Лі (голова) |
Продукція | D-Wave One, D-Wave Two |
Співробітники | більш ніж 100 |
Дочірні компанії | нема |
dwavesys.com | |
![]() | |
![]() |
D-Wave Systems, Inc. — компанія з виробництва квантових комп'ютерів, чия штаб-квартира розташована в Бернабі (Британська Колумбія, Канада). 11 травня 2011 року компанія оголосила про створення комп'ютера D-Wave One на чипсеті зі 128 кубітами, який описала як "найперший у світі квантовий комп'ютер на продаж"[1]. Цей комп'ютер за допомогою квантового випалювання (загальний метод пошуку глобального мінімуму функції, використовуючи ефект квантової флуктуації)[2][3][4][5] покликаний розв'язувати задачі оптимізації[6], які зводяться до пошуку основного стану для набору спінів [7]. У травні 2013 року було оголошено про започаткування спільного проекту між NASA, Google і USRA під назвою Quantum Artificial Intelligence Lab, що у своїй роботі мав використовувати комп'ютер D-Wave Two з 512 кубітами для навчання машин та інших галузей досліджень[8].
D-Wave One був побудований на попередніх прототипах, таких як D-Wave's Orion Quantum Computer. Прототип являв собою 16-кубітний процесор, заснований на ефекті квантового випалювання. Компанія продемонструвала цей прототип 13 лютого 2007 року в Музеї комп'ютерної історії в Маунтін-В'ю (Каліфорнія)[9]. 28 листопада 2007 року D-Wave продемонструвала аналогічний процесор на 28 кубітах[10]. Чип був виготовлений у Лабораторії реактивного руху NASA в Пасадені (Каліфорнія)[11].
Опис технології
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/1/17/DWave_128chip.jpg/220px-DWave_128chip.jpg)
В червні 2010 року група дослідників описала процесор D-Wave як такий, що містить програмовану[12] надпровідникову мікросхему зі 128 попарно об'єднаними[13] надпровідниковими кубітами невгасального струму[en][14][15][16]. 2013 року 128-кубітний процесор поступився своїм місцем 512-кубітному[17]. Процесор розроблений так, щоб розв'язувати окремі спеціальні задачі за допомогою квантового випалювання[2][3][4][5]. Цим він відрізняється від універсального квантового комп'ютера, що працює за моделлю квантових вентилів.
На своєму сайті D-Wave веде спеціальний список технічних публікацій своїх і сторонніх науковців[18].
Історія
Засновниками D-Wave були Гейґ Фарріс (колишній голова), Джорді Роуз (головний інженер і головний виконавчий директор), Боб Вінз (колишній фінансовий директор) і Олександер Загоскін[19] (колишній віце-президент з досліджень і головний науковець). Фарріс викладав підприємництво в Британо-колумбійському університеті (БКУ), де Роуз здобув ступінь Ph.D., а Загоскін був післядокторським дослідником. Компанія взяла назву від високотемпературних надпровідників, які по-іншому називаються D-Wave. Їх перші кубіти були зроблені з цих матеріалів.
D-Wave працювала як відгалуження БКУ, працюючи в тісному зв'язку з Відділом фізики й астрономії[20]. Вона спонсорували академічні дослідження в галузі квантових комп'ютерів, таким чином побудувавши мережу співробітництва дослідників. Компанія співробітничала з кількома університетами й інститутами, включаючи БКУ, IPHT Jena, Шербрукський університет, Торонтський університет, Університет Твенте, Технологічний університет Чалмерса, Університет Ерлангена—Нюрнберга і Лабораторію реактивного руху. Про ці співробітництва йшлося на вебсайті D-Wave до 2005 року[21][22]. В червні 2014 D-Wave проголосила нову цифрову екосистему[en] з Фінансово інжиніринговою компанією 1QBit і групою з ракових досліджень DNA-SEQ, щоб об'єднати зусилля для розв'язання проблем реального світу за допомогою квантового заліза[23].
Спочатку керівництво D-Wave розташовувалося в різних місцях у Ванкувері (Канада) і на лабораторних місцях в UBC, а потім переїхало до теперішнього розташування по сусідству з передмістям Барнабі. Також офіси D-Wave розташовані в Пало-Альто (Каліфорнія) і Вієнна (Вірджинія).
Прототип Orion
13 лютого 2007 року D-Wave показала систему Orion, на якій запускалися три різні програми у музеї комп'ютерної історії (Маунтін-В'ю, Каліфорнія). Ця подія означала перший публічний показ ймовірно квантового комп'ютера і пов'язаних сервісів.
Перше застосування, приклад зіставлення зі зразком, полягало в пошуку схожої складової частини до відомого лікарського засобу в базі даних молекул. Наступне застосування полягало в розташуванні гостей, ґрунтуючись на тому, як вони пасують чи не пасують один до одного. Останнє полягало в рішення головоломки судоку.
Процесори в основі "квантовокомп'ютерної системи Orion" D-Wave розроблені, щоб використовувати їх як апаратні прискорювачі, а не як мікропроцесори в комп'ютері для загального використання. Система побудована таким чином, щоб вирішувати особливу NP-повну задачу, яка має стосунок до двовимірної моделі Ізінга в магнітному полі.[9] За номенклатурою D-Wave пристрій має назву 16-кубітний надпровідний адіабатичний квантовокомп'ютерний процесор.[24][25]
За словами Джорді Роуза, засновника і головного інженера D-Wave, NP-повна задача "імовірно не є строго вирішуваною, незалежно від величини, швидкості і просунутості комп'ютера"; адіабатичний квантовий комп'ютер в основі системи Orion призначений для швидкого пошуку наближеного рішення.[26]
Показ Google у 2009
У вівторок, 9 грудня 2009 року на конференції Neural Information Processing Systems (NIPS), команда дослідників Google, керована Hartmut Neven, використовувала процесори D-Wave, щоб навчати бінарний класифікатор зображень.[що?]
Комп'ютерна система D-Wave One
11 травня 2011 року D-Wave Systems анонсували D-Wave One, інтегровану комп'ютерну систему, яка запускається на 128-кубітному процесорі. Процесор, який використовувався у D-Wave One мав кодову назву "Rainier" і виконував одиночні математичні операції, дискретне програмування. "Rainier" використовував квантове випалювання, щоб розв'язувати проблеми оптимізації. D-Wave One проголошений першим у світі комерційно доступним квантовим комп'ютером.[27] Його ціна була приблизно US$10,000,000.[28]
Дослідницька група, під керівництвом Маттіаса Троєра і Деніела Лідара встановила, що попри наявність квантового випалювання в D-Wave One, він не дає збільшення швидкості, якщо порівняти зі звичайними комп'ютерами. Вони застосували оптимізований класичний алгоритм для вирішення тієї самої особливої задачі, що й D-Wave One.[29][30]
Співпраця Lockheed Martin і D-Wave
25 травня 2011 року, Lockheed Martin підписав багаторічний контракт із D-Wave Systems, щоб використати переваги, основані на процесорі з квантовим випалюванням, які потрібний для вирішення деяких Локгідових (Lockheed) найскладніших обчислювальних завдань. Контракт містив купівлю системи квантового комп'ютер D-Wave One, його технічного обслуговування та пов'язаних професійних сервісів.[31]
Розв'язання проблеми оптимізації в аналізі структури білка
У серпні 2012 року група дослідників з Гарвардського університету представила результати вирішення наймасштабнішої, на той момент, задачі про укладки білка, використовуючи квантовий комп'ютер. Дослідники розв'язали приклади моделі укладок ґратчатого білка, що відома під назвою модель Міядзави-Джернігана[32][33]. Комп'ютер D-Wave знайшов найстабільнішу структуру протеїну з певною послідовністю, що складалася з шести амінокислот. Мірою стабільності називають вільну енергію, глобальний мінімум якої комп'ютер і повинен був знайти[7].
Комп'ютерна система D-Wave Two
На початку 2012 року D-Wave Systems представили 512-кубітний квантовий комп'ютер під кодовою назвою Vesuvius[34], який компанія запустила у виробництво як робочий процесор у 2013 році[35].
У травні 2013 року незалежний дослідник Кетрін Мак Джеок опублікувала перші результати порівняння роботи цієї технології зі звичайними суперкомп'ютерами при вирішенні задач з оптимізації. Використовуючи конфігурацію з 439 кубітів у деяких тестах квантовий комп'ютер давав відповіді у 3600 разів швидше[36]. При цьому звичайний комп'ютер використовував найкращий алгоритм CPLEX і витрачав на задачу зі ста й більше змінними півгодини, тоді як D-Wave Two витрачав на це півсекунди. Однак Мак Джеок додала, що змагання не є "повністю справедливим оскільки комп'ютери загального призначення завжди працюють гірше ніж пристрої, призначені для розв'язання специфічних задач"[37] Результати були представлені на конференції Computing Frontiers 2013[38].
В березні 2013 року декілька груп дослідників секції Адіабатних квантових комп'ютерів Інституту фізики в Лондоні представили свідчення, хоча й опосередковані, що в чипсеті D-Wave присутнє явище квантової заплутаності[39].
У травні 2013 року було оголошено про започаткування спільного проекту між NASA, Google і USRA під назвою Quantum Artificial Intelligence Lab, розміщеного в Дослідницькому центрі Еймса в Каліфорнії. У цьому проекті перед D-Wave Two постають такі задачі машинного навчання[8][40], як, наприклад, персоналізований пошук або передбачення завантаженості трафіку за допомогою GPS даних. Також подібна система використовується в розпізнаванні голосу, осіб, поведінці й розв'язуванні складних багатопараметричних завдань[36].
Комп'ютерна система D-Wave 2X
D-Wave 2X, випуск якої планується 2015-го року, буде представлена своїм 1,152-кубітовим процесором "Washington". Однак все ж це 2,048-кубітовий чип з половиною кубітів вимкнутих, але їх можуть увімкнути пізніше. [41] [42]
Сприйняття
Від самого початку D-Wave критикували деякі науковці в галузі квантових комп'ютерів. 16 травня 2013 року NASA, Google та консорціум університетів оголосили про намір співпрацювати з D-Wave, щоб дослідити як комп'ютери D-Wave можна використати для створення штучного інтелекту. Перед тим як оголосити це партнерство, NASA, Google та Universities Space Research Association провела серію бенчмарків та підтверджуваних тестів комп'ютера D-Wave, які він витримав[8]. Незалежні експерти виявили, що комп'ютери D-Wave можуть розв'язувати деякі задачі в 3 600 разів швидше, ніж звичайні комп'ютери з встановленими на них спеціальними програмами[8]. Інші незалежні дослідники виявили, що різні пакети програми запущені на одному ядрі процесора звичайного комп'ютера, можуть розв'язувати ті самі задачі так само швидко, або ж навіть швидше, ніж комп'ютери D-Wave (принаймні у 12 000 разів швидше для квадратичних задач про призначення та між 1 і 50 разів швидше для квадратичної невимушеної бінарної оптимізації)[43].
2007 року Umesh Vazirani, який є професором університету Каліфорнії в Берклі та одним з творців квантової теорії складності, висловив таку критику:[44]
Їхнє заявлене прискорення засноване на непорозумінні мого колеги за листуванням ван Дам, Моска. Я йому написав про «Силу адіабатних квантових обчислень». Це прискорення, на жаль, нема в налаштуваннях зараз і тому «квантові комп'ютери» D-Wave, навіть, якщо вони справді є квантовими і зможуть маштабуватися до тисячі кубітів, вони не будуть потужнішими ніж мобільні телефони.(англ.)Their claimed speedup over classical algorithms appears to be based on a misunderstanding of a paper my colleagues van Dam, Mosca and I wrote on "The power of adiabatic quantum computing." That speed up unfortunately does not hold in the setting at hand, and therefore D-Wave's "quantum computer" even if it turns out to be a true quantum computer, and even if it can be scaled to thousands of qubits, would likely not be more powerful than a cell phone.
Він ван Дам, професор Каліфорнійського університету у Санта-Барбарі, підсумував спільну думку наукової спільноти станом на 2008 рік у журналі Nature Physics:[45]
![]() | Зараз неможливо сказати чи квантовий комп'ютер D-Wave насправді еквівалентний до класичного комп'ютера. Отже, до тих пір, поки не відомо більше про частоту його помилок, то єдине, що можна сказати, це якість на ризик покупця[en]. Оригінальний текст (англ.) At the moment it is impossible to say if D-Wave's quantum computer is intrinsically equivalent to a classical computer or not. So until more is known about their error rates, caveat emptor[en] is the least one can say. | ![]() |
— Він ван Дам |
У статті журналу Nature за 12 травня 2011 року подані деталі, які, на думку критично налаштованих науковців, доводять, що чипи мають деякі квантовомеханічні властивості необхідні для створення квантового комп'ютера[46][47]. Перед появою статті 2011 року в Nature, багато хто критикував D-Wave за відсутність доказів, що їхній комп'ютер дійсно є квантовим. Проте, питання залишилися через відсутність остаточного наукового експериментального доказу квантової заплутаності всередині пристроїв D-Wave.[48]
Професор МТІ Скотт Ааронсон, який називає себе "головним скептиком D-Wave", казав, що демонстрація D-Wave 2007 року не доводить нічого про роботу комп'ютера Orion, і що їхні маркетингові заяви вводять в оману.[49] У травні 2011 він стверджував, що "більше не є головним скептиком D-wave",[50] і висловив своє "скептичне, але позитивне" бачення, яке ґрунтувалося на його відвідинах компанії D-Wave у лютому 2012 року. Ааронсон сказав, що однією з найбільш важливих причин його зміни ставлення до D-Wave була стаття 2011 року в журналі Nature.[48][51][52] 16 травня 2013 року він повернувся до своєї скептичної позиції. Він критикував D-Wave за роздування результатів у прес-релізах, які стверджують, що прискорення становить три порядки, тоді як у своїй статті науковці ETH Zurich стверджують, що комп'ютер D-Wave зі 128-ма кубітами поступається на 15 порядків звичайному цифровому комп'ютерові, який використовує класичні метаевристики (особливо алгоритм імітації відпалу) вирішуючи задачі, для вирішення яких комп'ютер D-Wave спеціально побудований.[29]
У січні 2014 року дослідники UC Berkeley і IBM опублікували класичну модель, яка відтворює спостережувану поведінку комп'ютера D-Wave, з чого випливає, що можливо цей пристрій не є квантовим комп'ютером.[53]
У березні 2014 року дослідники Університетського коледжу Лондона і Університету Південної Каліфорнії (USC) опублікували статтю, в якій порівняли дані обчислень D-Wave Two з трьома можливими поясненнями з погляду класичної фізики і одним поясненням на основі квантової моделі. Вони виявили, що їхня квантова модель краще підходить до експериментальних даних, ніж класична модель Shin-Smith-Smolin-Vazirani, і набагато перевершує дві інші класичні моделі. Автори прийшли до висновку, що "судячи з усього, відкрита система квантового динамічного опису пристрою D-Wave з високою вірогідністю підтверджується, навіть за наявності відносних теплових збуджень та швидких одно-кубітних декогерентностей." [54]
У травні 2014 року дослідники D-Wave, Google, USC, Університету Саймона Фрезера, і Національного дослідницького Томського політехнічного університету опублікували статтю з експериментальними результатами, які демонструють наявність заплутаності серед кубітів D-Wave. Використано «Кубітну тунельну спектроскопію», щоб виміряти енергію власного спектру дво- і восьмикубітних систем. Цей дослід показав їхню узгодженість під час основної частини процесу квантового випалу.[55]
У червні 2014 року журнал Science опублікував дослідження, яке називають "ймовірно найакуратнішим і найточнішим дослідженням показників пристрою D-Wave"[56] і "найчеснішим дотепер порівнянням". Згідно з цим дослідженням чип D-Wave "не дає жодного квантового прискорення".[57] Група дослідників Swiss Federal Institute of Technology на чолі з Матіасом Троєром не виявила "жодного свідчення квантових процесів" у жодному з їхніх різноманітних тестів. Запропоновано кілька можливих пояснень негативних результатів. 1) Можливо квантовий відпал (тип задачі, для рішення якої комп'ютер D-Wave побудований) не піддається прискоренню. 2) Можливо D-Wave 2 не може здійснити квантове прискорення. 3) Можливо прискорення існує, але його неможливо побачити через помилки внаслідок інших ефектів.[58]
Відомі випускники та співробітники
D-Wave найняла на постійній або контрактній основі кілька ключових представників наукової спільноти, а також кілька помітних бізнесових консультантів. До цього списку належать:
- Джекоб Б'ямонт[59] (ISI Foundation)
- Олександр Загоскін[60] (Loughborough University)
- Верн Браунелл[61]
Див. також
- AQUA@home
- Адіабатичне квантове обчислення[en]
- Аналогова обчислювальна машина
- Flux qubit[en]
Примітки
- ↑ M. W. Johnson et al (2011), Quantum annealing with manufactured spins (Nature). Архів оригіналу за 27 вересня 2011. Процитовано 7 травня 2015.
- ↑ а б T. Kadowaki and H. Nishimori, "Quantum annealing in the transverse Ising model", Phys. Rev. E 58, 5355 (1998).
- ↑ а б A. B. Finilla, M. A. Gomez, C. Sebenik and D. J. Doll, "Quantum annealing: A new method for minimizing multidimensional functions", Chem. Phys. Lett. 219, 343 (1994). Архів оригіналу за 24 вересня 2015. Процитовано 7 травня 2015.
- ↑ а б G. E. Santoro and E. Tosatti, "Optimization using quantum mechanics: quantum annealing through adiabatic evolution", J. Phys. A 39, R393 (2006).
- ↑ а б A. Das and B. K. Chakrabarti, "Colloquium: Quantum annealing and analog quantum computation" Rev. Mod. Phys. 80, 1061 (2008). Архів оригіналу за 18 вересня 2010. Процитовано 7 травня 2015.
- ↑ Критика квантового комп'ютера «D-Wave». Архів оригіналу за 18 травня 2015. Процитовано 7 травня 2015.
- ↑ а б Виробник квантових комп'ютерів D-Wave Systems отримав мільйонні інвестиції. Архів оригіналу за 4 березня 2016. Процитовано 8 травня 2015.
- ↑ а б в г Choi, Charles (16 травня 2013). Google and NASA Launch Quantum Computing AI Lab. MIT Technology Review. Архів оригіналу за 12 листопада 2020. Процитовано 7 травня 2015.
- ↑ а б Quantum Computing Demo Announcement. 19 січня 2007. Архів оригіналу за 4 квітня 2021. Процитовано 11 лютого 2007.
- ↑ D-Wave Systems: News. Архів оригіналу за 15 квітня 2021. Процитовано 7 травня 2015.
- ↑ A picture of the demo chip « rose.blog. Архів оригіналу за 12 грудня 2018. Процитовано 7 травня 2015.
- ↑ M. W. Johnson et al., "A scalable control system for a superconducting adiabatic quantum optimization processor," Supercond. Sci. Technol. 23, 065004 (2010); preprint available: arXiv:0907.3757 [Архівовано 2 червня 2016 у Wayback Machine.]
- ↑ R. Harris et al., "Compound Josephson-junction coupler for flux qubits with minimal crosstalk," Phys. Rev. B 80, 052506 (2009) [Архівовано 27 вересня 2011 у Wayback Machine.]; preprint available: arXiv:0904.3784 [Архівовано 2 червня 2016 у Wayback Machine.]
- ↑ R. Harris et al., "Experimental demonstration of a robust and scalable flux qubit," Phys. Rev. B 81, 134510 (2010) [Архівовано 27 вересня 2011 у Wayback Machine.]; preprint available: arXiv:0909.4321 [Архівовано 2 червня 2016 у Wayback Machine.]
- ↑ Next Big Future: Robust and Scalable Flux Qubit, [1] [Архівовано 16 серпня 2013 у Wayback Machine.], September 23, 2009
- ↑ Next Big Future: Dwave Systems Adiabatic Quantum Computer [2] [Архівовано 19 серпня 2013 у Wayback Machine.], October 23, 2009
- ↑ D-Wave Systems: D-Wave Two Quantum Computer Selected for New Quantum Artificial Intelligence Initiative, System to be Installed at NASA's Ames Research Center, and Operational in Q3, [3] [Архівовано 18 травня 2015 у Wayback Machine.], May 16, 2013
- ↑ D-Wave Web site, list of technical publications. Архів оригіналу за 4 листопада 2021. Процитовано 7 травня 2015.
- ↑ Alexandre Zagoskin. Архів оригіналу за 23 квітня 2015. Процитовано 7 травня 2015.
- ↑ Department of Physics and Astronomy. Архів оригіналу за 23 вересня 2021. Процитовано 5 травня 2022.
- ↑ D-Wave Systems at the Way Back Machine. 23 листопада 2002. Архів оригіналу за 23 листопада 2002. Процитовано 17 лютого 2007.
- ↑ D-Wave Systems at the Way Back Machine. 24 березня 2005. Архів оригіналу за 24 березня 2005. Процитовано 17 лютого 2007.
- ↑ D-Wave Systems Building Quantum Application Ecosystem, Announces Partnerships with DNA-SEQ Alliance and 1QBit. Архів оригіналу за 31 грудня 2019. Процитовано 9 червня 2014.
- ↑ Kaminsky; William M. Kaminsky and Seth Lloyd (23 листопада 2002). Scalable Architecture for Adiabatic Quantum Computing of NP-Hard Problems. Quantum Computing & Quantum Bits in Mesoscopic Systems (Kluwer Academic) (PDF). arXiv:quant-ph/0211152.
{{cite journal}}
:|format=
вимагає|url=
(довідка) - ↑ Meglicki, Zdzislaw (2008). Quantum Computing Without Magic: Devices. MIT Press. с. 390–391. ISBN 0-262-13506-X.
- ↑ Архівована копія. 27 серпня 2006. Архів but how fast is it? Part 3. OR some thoughts about adiabatic QC оригіналу за 19 листопада 2006. Процитовано 11 лютого 2007.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання) - ↑ Learning to program the D-Wave One. Архів оригіналу за 17 травня 2016. Процитовано 11 травня 2011.
- ↑ First Ever Commercial Quantum Computer Now Available for $10 Million. Архів оригіналу за 3 лютого 2012. Процитовано 25 травня 2011.
- ↑ а б Scott Aaronson (2013-05-16.08.2024). D-Wave: Truth finally starts to emerge. Архів оригіналу за 23 грудня 2021. Процитовано 7 травня 2015.
- ↑ Quantum annealing with more than one hundred qubits. — Cornell University Library, . Архівовано з джерела 29 грудня 2014. Процитовано 7 травня 2015.
- ↑ Lockheed Martin Signs Contract with D-Wave Systems. Архів оригіналу за 22 січня 2021. Процитовано 7 травня 2015.Retrieved 2011-05-25
- ↑ D-Wave quantum computer solves protein folding problem : Nature News Blog. Архів оригіналу за 17 червня 2013. Процитовано 7 травня 2015.
- ↑ D-Wave uses quantum method to solve protein folding problem. Архів оригіналу за 9 грудня 2020. Процитовано 7 травня 2015.
- ↑ D-Wave Defies World of Critics With 'First Quantum Cloud' | Wired Enterprise | Wired.com. Архів оригіналу за 27 березня 2014. Процитовано 7 травня 2015.
- ↑ The black box that could change the world - The Globe and Mail. Архів оригіналу за 2 січня 2015. Процитовано 7 травня 2015.
- ↑ а б Google купує квантовий комп’ютер D-Wave. Архів оригіналу за 18 травня 2015. Процитовано 9 травня 2015.
- ↑ Aron, Jacob (10 травня 2013). Commercial quantum computer leaves PC in the dust. New Scientist. Архів оригіналу за 23 червня 2013. Процитовано 14 травня 2013.
- ↑ McGeoch, Catherine; Wang, Cong (May 2013). Experimental Evaluation of an Adiabatic Quantum System for Combinatorial Optimization. Архів оригіналу за 23 вересня 2021. Процитовано 7 травня 2015.
- ↑ Aron, Jacob (8 березня 2013). Controversial quantum computer aces entanglement tests. New Scientist. Архів оригіналу за 17 травня 2013. Процитовано 14 травня 2013.
- ↑ Hardy, Quentin (16 травня 2013). Google Buys a Quantum Computer. Bits. The New York Times. Архів оригіналу за 3 червня 2013. Процитовано 3 червня 2013.
- ↑ The Future Of Quantum Computing: Vern Brownell, D-Wave CEO @ Compute Midwest. YouTube. Compute Midwest. 4 грудня 2014. Процитовано 4 травня 2021.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з параметром url-status, але без параметра archive-url (посилання) - ↑ Архівована копія. Архів оригіналу за 13 травня 2015. Процитовано 7 травня 2015.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання) - ↑ D-Wave: comment on comparison with classical computers. 10 червня 2013. Архів оригіналу за 29 квітня 2015. Процитовано 20 червня 2013.
- ↑ Shtetl-Optimized: D-Wave Easter Spectacular. 7 квітня 2007. Архів оригіналу за 18 травня 2015. Процитовано 17 травня 2007.
- ↑ Quantum computing: In the 'death zone'?. 7 квітня 2007. Архів оригіналу за 25 травня 2011. Процитовано 23 грудня 2008.
- ↑ Quantum annealing with manufactured spins [Архівовано 27 вересня 2011 у Wayback Machine.] Nature 473, 194–198, 12 May 2011
- ↑ The CIA and Jeff Bezos Bet on Quantum Computing [Архівовано 28 квітня 2015 у Wayback Machine.] Technology Review October 4, 2012 by Tom Simonite
- ↑ а б My visit to D-wave: Beyond the Roast Beef Sandwich 21 February 2012. Архів оригіналу за 18 травня 2015. Процитовано 7 травня 2015.
- ↑ Shtetl-Optimized: The Orion Quantum Computer Anti-Hype FAQ. 9 лютого 2007. Архів оригіналу за 13 травня 2015. Процитовано 17 травня 2007.
- ↑ Quantum-Effect-Demonstrating Beef May 25 2011. Архів оригіналу за 3 червня 2015. Процитовано 7 травня 2015.
- ↑ Shtetl-Optimized: Thanksgiving Special: D-Wave at MIT. 22 листопада 2007. Архів оригіналу за 18 травня 2015. Процитовано 3 грудня 2007.
- ↑ In Defence of D-Wave. Архів оригіналу за 8 лютого 2012. Процитовано 7 травня 2015.
- ↑ Shin, Seung Woo; Graeme Smith, John A. Smolin, Umesh Vazirani (28 січня 2014). How 'Quantum' is the D-Wave Machine?. arXiv:1401.7087 [quant-ph].
- ↑ Walter Vinci, Tameem Albash, Anurag Mishra, Paul A. Warburton, Daniel A. Lidar "Distinguishing Classical and Quantum Models for the D-Wave Device" (17 Mar 2014) http://arxiv.org/abs/1403.4228 [Архівовано 29 грудня 2014 у Wayback Machine.]
- ↑ Архівована копія. Архів оригіналу за 6 травня 2021. Процитовано 7 травня 2015.
{{cite web}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title (посилання) - ↑ Helmut Katzgraber, quoted in (Cho, 2014).
- ↑ Cho, Adrian (20 червня 2014), Quantum or not, controversial computer yields no speedup, Science, 344 (6190): 1330—1331, doi:10.1126/science.344.6190.1330, PMID 24948715, архів оригіналу за 4 березня 2015, процитовано 7 травня 2015.
- ↑ Rønnow, Troels F.; Wang, Zhihui; Job, Joshua; Boixo, Sergio; Isakov, Sergei V.; Wecker, David; Martinis, John M.; Lidar, Daniel A.; Troyer, Matthias (25 липня 2014), Defining and detecting quantum speedup, Science, 345 (6195): 420—424, doi:10.1126/science.1252319, PMID 25061205, архів оригіналу за 15 вересня 2015, процитовано 7 травня 2015.
- ↑ Faculty | Dr Jacob Biamonte | Physics | University of Oxford. qubit.org. Архів оригіналу за 24 лютого 2014. Процитовано 4 вересня 2013.
- ↑ Department staff | Dr Alexandre Zagoskin | Physics | Loughborough University. Lboro.ac.uk. Архів оригіналу за 25 червня 2013. Процитовано 16 травня 2013.
- ↑ CrunchBase. Архів оригіналу за 19 вересня 2014. Процитовано 7 травня 2015.
Посилання
- Офіційний сайт[недоступне посилання з серпня 2019]
- Announcement of the 16-qubit quantum computer demonstration [Архівовано 4 квітня 2021 у Wayback Machine.]
- Google Tech Talks: Quantum Computing Day 2: Image Recognition with an Adiabatic Quantum Computer [Архівовано 5 липня 2012 у Wayback Machine.]
- Theoretical performance of a D-Wave processor: Investigating the Performance of an Adiabatic Quantum Optimization Processor [Архівовано 11 грудня 2018 у Wayback Machine.]
- Quantum Annealing and Computation: A Brief Documentary Note, A. Ghosh and S. Mukherjee [Архівовано 13 червня 2020 у Wayback Machine.]
Шаблон:Vancouver Corporations