London Overground
Ця стаття потребує істотної переробки. Можливо, її необхідно доповнити, переписати або вікіфікувати. Пояснення причин та обговорення — на сторінці Вікіпедія: Статті, що необхідно поліпшити. Тому, хто додав шаблон: зважте на те, щоб повідомити основних авторів статті про необхідність поліпшення, додавши до їхньої сторінки обговорення такий текст: {{subst:поліпшити автору|London Overground|23 квітня 2022}} ~~~~, а також не забудьте описати причину номінації на підсторінці Вікіпедія:Статті, що необхідно поліпшити за відповідний день. (23 квітня 2022) |
Ця стаття є сирим перекладом з іншої мови. Можливо, вона створена за допомогою машинного перекладу або перекладачем, який недостатньо володіє обома мовами. Будь ласка, допоможіть поліпшити переклад. (червень 2019) |
London Overground | |
---|---|
![]() | |
Інформація | |
Країна | ![]() |
Місто | Лондон |
Дата відкриття | 11 листопада 2007 |
Довжина ліній | 167 км |
Кількість станцій | 112 |
Кількість ліній | 9 |
Схема ліній | |
![]() | |
tfl.gov.uk/modes/london-overground | |
London Overground на ВікіСховищі |
London Overground — приміська залізнична мережа, що обслуговує Лондон та його околиці[1]. Мережу було утворено внаслідок передачі мережі Silverlink під оруду National Rail, але під концесійним контролем та брендінгом Transport for London з подальшою реконструкцією[2][3][4]. З 2016 під орудою Arriva Rail London. На початок 2020-х має склад зі 112 станцій та 96 поїздів, які щодня перевозять понад 520 тисяч пасажирів[5].
Історія
Цей розділ потребує доповнення. (червень 2019) |
У 2007 було прийнято рішення щодо закриття системи Silverlink та передачі цих ліній під керівництво TfL для створення London Overground[6]. 11 листопада 2007 Overground розпочала роботу з незначними покращеннями Північної лінії, які полягали у збільшені кількості працівників для забезпечення додаткової безпеки на станціях та запуском системи карт Oyster[4]. 22 грудня 2007 була закрита Східнолондонська лінія на реконструкцію з метою встановлення нового обладнання та з подальшими планами відкриття її як частини Overground[7]. 27 квітня 2010 року було відкрито ділянку від Нью Кросс-Гейт до Долстон-джанкшен у тестовому режимі, а повноцінно Східнолондонська лінія від Вест-Кройдон до Долстон-джанкшен запрацювала 23 травня[8][9]. 28 лютого 2011 року було відкрито розширення Східнолондонської лінії від Долстон-джанкшен до Гайбері-енд-Іслінгтон [10], а 9 грудня 2012 року — від Сюррей-Кіс (англ. Surrey Quays) до Клепгем-джанкшен[11].
8 серпня 2017 року стало відомо, що розширення від Баркінг до Баркінг-ріверсаїд отримало «зелене світло» щодо будівництва. Планується, що розширення буде відкрите в кінці 2021 року[12][13]. 20 листопада 2017 року було повідомлено, що London Overground приєднається до системи «Нічного метро» (англ. Night Tube) і запустить з 15 грудня 24-годинний рух поїздів на вихідні. Вони будуть курсувати з Нью Кросс-Гейт до Долстон-джанкшен, а з 2018 — до Гайбері-енд-Іслінгтон[14][15].
Рухомий склад
Цей розділ потребує доповнення. (червень 2019) |
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/87/Watford_Junction_railway_station_MMB_29_378210.jpg/250px-Watford_Junction_railway_station_MMB_29_378210.jpg)
13 липня 2009 було формально запущено новий рухомий склад Bombardier Class 378, який з часом мав замінити Class 313 EMU, що тоді використовувалася на лініях London Overgound. Цей рухомий склад при тривагонній конфігурації був 10 % відсотків більш містким ніж Class 313. Також планувалося, що з середини 2010 до початку 2011 кількість вагонів у цих потягах зросте з трьох до чотирьох[16][17]. 6 лютого 2013 року було прийнято рішення щодо збільшення кількості вагонів потягів Class 378 з чотирьох до п'яти, також будуть проведенні відповідні тендери[18].
20 червня 2018 року у Віллзденському депо було представлено новий рухомий склад Class 710, який має замінити двовагонні дизельні потяги класу 172, що використовуються на лінії Госпел-Оук до Баркінг[19][20].
Примітки
- ↑ Introducing the London Overground. Trainline. Архів оригіналу за 14 січня 2019. Процитовано 12 червня 2019.
- ↑ London Overground. Urban Transport Group. Архів оригіналу за 27 вересня 2020. Процитовано 12 червня 2019.
- ↑ Alexander Lew (14.11.2007). London Overground, not Underground. Wired. Архів оригіналу за 4 серпня 2020. Процитовано 12 червня 2019.
- ↑ а б Steve Phillips (06.11.2007). Underground... Overground. BBC. Архів оригіналу за 7 листопада 2015. Процитовано 12 червня 2019.
- ↑ About London Overground. Arriva Rail London. Архів оригіналу за 23 червня 2019. Процитовано 12 червня 2019.
- ↑ Martin Hoscik (10.11.2017). London Overground celebrates ten years of transforming rail travel in the capital. MayorWatch. Архів оригіналу за 27 вересня 2020. Процитовано 12 червня 2019.
- ↑ Extension takes East London Line from Underground to Overground. Railway Gazette. 01.02.2007. Архів оригіналу за 13 травня 2016. Процитовано 12 червня 2019.
- ↑ East London Line officially opened by Boris Johnson. BBC. 27.04.2010. Архів оригіналу за 10 серпня 2017. Процитовано 14 червня 2019.
- ↑ Martin Hoscik (27.04.2010). Mayor and TfL officials open East London Line – UPDATED. MayorWatch. Архів оригіналу за 29 вересня 2020. Процитовано 14 червня 2019.
- ↑ Dean Nicholas (28.02.2011). Mayor and TfL officials open East London Line – UPDATEDIn Pictures: The East London Line Extension To Highbury & Islington. Londonist. Архів оригіналу за 1 листопада 2019. Процитовано 14 червня 2019.
- ↑ Joanne Fagg (02.07.2012). First trains run on new overground rail link connecting south-east and south-west London. Eastlondonlines. Архів оригіналу за 10 квітня 2021. Процитовано 14 червня 2019.
- ↑ Grant Prior (08.11.2017). Go-ahead for £263m London Overground extension. Construction Enquirer. Архів оригіналу за 24 червня 2019. Процитовано 24 червня 2019.
- ↑ Laura Reynolds (08.11.2017). The London Overground Is Being Extended. Londonist. Архів оригіналу за 24 червня 2019. Процитовано 24 червня 2019.
- ↑ Night Tube: London Overground to get 24-hour service. BBC. 20.11.2017. Архів оригіналу за 24 червня 2019. Процитовано 24 червня 2019.
- ↑ Patrick Hinton (20.11.2017). London Overground's 24-Hour Service Launch Date Has Been Announced. Mixmag. Архів оригіналу за 24 червня 2019. Процитовано 24 червня 2019.
- ↑ London Overground Class 378 ready to enter service. Railway Gazette. 14.07.2009. Архів оригіналу за 13 травня 2016. Процитовано 14 червня 2019.
- ↑ Mark Caswell (13.07.2009). TFL unveils new London Overground trains. Business Traveller. Процитовано 14 червня 2019.
- ↑ London Overground train lengthening approved. Railway Gazette. 07.02.2013. Архів оригіналу за 11 квітня 2019. Процитовано 14 червня 2019.
- ↑ David Burroughs (13.07.2009). TfL unveils class 710 EMUs for London Overground. International Railway Journal. Архів оригіналу за 19 листопада 2018. Процитовано 14 червня 2019.
- ↑ New-generation London Overground train unveiled. Metro Report. 20.06.2018. Процитовано 14 червня 2019.[недоступне посилання з жовтня 2019]
- п
- о
- р
Госпел-Оук — Баркінг |
|
---|---|
Північнолондонська |
|
Південнолондонська |
|
Watford DC Line |
|
Західнолондонська |
|
Східнолондонська |
|
Чингфорд |
|
Лі-валлі |
|
Ромфорд — Апмінстер |
|