US Airways
![]() | ||||
| ||||
Тип | авіакомпанія | |||
---|---|---|---|---|
Дата заснування | 1939 | |||
Завершення діяльності | 17 жовтня 2015 | |||
Хаби | Міжнародний аеропорт Фінікс — Скай-Гарбор, Міжнародний аеропорт імені Бена Ельберта Дугласа, Міжнародний аеропорт Філадельфії | |||
Альянс | Oneworld | |||
Слоган | Fly With US | |||
Розмір флоту | 344 (+59 заказано) | |||
Пунктів призначення | 141 | |||
Материнська компанія | US Airways | |||
Дочірні компанії | Piedmont Airlines[d], PSA Airlines, Allegheny Airlines і MetroJetd | |||
Штаб-квартира | Темпі (Аризона), США | |||
Керівник | Дуг Паркер CEO, Скотт Кірбі (Президент), Роберт Айсом COO | |||
Сайт | usairways.com |
US Airways (укр. «Повітряні траси Сполучених штатів») — американська авіакомпанія, колишній п'ятий за величиною авіаперевізник Сполучених штатів Америки, закінчила процедуру злиття з авіакомпанією American Airlines і стала афілійованим членом глобального авіаційного альянсу пасажирських перевезень Oneworld 17 жовтня 2015 року[1].
У 2015 зі своїми дочірніми авіакомпаніями експлуатувала флот з 353 магістральних і 319 регіональних реактивних літаків, виконуючи рейси в більш ніж двісті пунктів призначення в країнах Північної Америки, Центральної Америки, Карибського басейну і Європи. Станом на грудень 2008 року авіакомпанія виконувала 3130 щоденних рейсів, з них 1312 рейсу — самої US Airways і 1818 рейсів — регіональними авіаперевізниками під торговою маркою US Airways Express .
Використовувала в якості головних хабів міжнародні аеропорти в Шарлотті / Дуглас, Філадельфії і Фінікс Скай Харборі, а також міжнародні аеропорти в Вашингтоні (імені Рональда Рейгана), Лас-Вегасі (Маккаран), Нью-Йорку (Ла Гардіа) і Бостоні (Логан) — в якості своїх додаткових хабів[2] .
Історія
З 1939 до кінця 1960-х
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/75/US_Airways_B737-3B7_%28N506AU%29_landing_at_Ontario_International_Airport.jpg/220px-US_Airways_B737-3B7_%28N506AU%29_landing_at_Ontario_International_Airport.jpg)
Заснована в 1939 братами Дюпон (Richard C. du Pont і Alexis Felix du Pont) під назвою All American Aviation Company. Першим генеральним директором (CEO) компанії став Стівен Гарднер. Штаб-квартира нової авіакомпанії розміщувалася в місті Пітсбург (штат Огайо, США).
У 1949 в зв'язку зі зміною своєї спеціалізації з перевезення пошти і відкриттям регулярних пасажирських рейсів компанія змінила свою назву на All American Airways, яке однак проіснувало недовго — в 1953 авіакомпанія перейменована в Allegheny Airlines.
Поступово компанія розширювала свою діяльність: в 1966 ввела в експлуатацію перший Douglas DC-9, в 1968 поглинула авіакомпанію Lake Central Airlines, в 1972 — авіакомпанію Mohawk Airlines, ставши найбільшим авіаперевізником північно-східної частини Сполучених Штатів і шостою в світі за обсягом перевезених пасажирів [3]. Однак, з розширенням діяльності прийшли й інші проблеми — в 1970-х роках Allegheny Airlines заслужила неофіційне прізвисько Agony Air через своій незадовільний сервіс[4].
1970-1980 роки
Allegheny Airlines черговий раз змінила свою назву на USAir в 1979 році після прийняття в попередньому році «Закону про дерегулювання авіакомпаній», який дозволив їй розширити свою маршрутну мережу в південно-східній частині Сполучених Штатів.
На початку 1980-х років рейси компанії в північно-східній частині країни виконувалися невеликим перевізником Ransome Airlines, а також багатьма іншими. У 1987 році USAir придбала авіакомпанію Pacific Southwest Airlines, яка базувалася в аеропорту Сан-Дієго і в наступному році — авіакомпанію Piedmont Airlines, що розміщувалася в аеропорту Вінстон-Салем, Північна Кароліна. В цей же час USAir переносить свої офіси з Національного аеропорту Вашингтона в нову будівлю в окрузі Арлінгтон (штат Віргінія; неподалік від Національного аеропорту). Технічні служби та забезпечення перевезень залишилися в Міжнародному аеропорту Пітсбурга.
USAir замовляє нові літаки Boeing 737-300 з більш місткими салонами відповідно до швидкозростаючого попиту на пасажирські перевезення у Флориді На той момент авіакомпанія експлуатувала найбільший в світі парк DC-9 і звернулася в McDonnell Douglas із завданням на проектування нового літака. Однак наприкінці 1970-х років McDonnell Douglas представив чергову модиціфкацію DC-9-50, що не відповідала технічним вимогам завдання USAir. Протягом тривалих переговорів між компаніями фірма Boeing направила в авіакомпанію пропозицію про готовність розробки лайнера з необхідними характеристиками на базі свого Boeing 737. Пропозиція була прийнята і тісна співпраця USAir з Боїнгом тривала до 28 листопада 1984 року, коли здійснив свій перший політ лайнер Boeing 737-300.
USAir в значній мірі розширила свою діяльність, коли в 1987 році придбала Pacific Southwest Airlines і в 1988 році — Piedmont Airlines. Злиття перевізників дозволили USAir експлуатувати нові хаби в Балтіморі, Шарлотті, Сіракузах і Дейтоні, а також нові трансатлантичні рейси в аеропорт Лондона Гетвік. На сьогоднішній день з чотирьох хабів, які дісталися в спадок від Piedmont Airlines, експлуатуються два — Шарлотта і Балтімор. Після остаточного завершення угод поглинання компаній в 1989 році USAir стає найбільшим авіаперевізником в світі, який виконує понад п'ять тисяч щоденних рейсів.
1990-ті роки
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/83/Usairways_a330-300_n278ay_lands_arp.jpg/220px-Usairways_a330-300_n278ay_lands_arp.jpg)
На початку 1990-х USAir відкрила нові рейси в Лондон, Париж і Франкфурт зі своїх чотирьох головних хабів. Також, компанія підписала угоду про партнерство з приватною авіакомпанією Trump Shuttle, яка отримала назву USAir Shuttle. Пізніше USAir уклала договір про інвестиції з британської авіакомпанією British Airways, який в подальшому став прототипом майбутніх трансатлантичних альянсів. На залучені гроші були закуплені нові лайнери Boeing 767, що літали потім в лівреях Брітіш Ейрвейз, а також побудований новий термінал в головному хабі авіакомпанії — Пітсбурзі.[5] [6]
У 1996 партнерські відносини між USAir і Брітіш Ейрвейз закінчилися в залі суду, оскільки Брітіш оголосила про свої наміри співпрацювати з конкурентом USAir — авіакомпанією American Airlines. В цьому ж році авіакомпанія черговий раз змінює свою назву на чинне в даний момент US Airways і створює дочірню компанію MetroJet, яка експлуатує літаки в однокласному компонуванні салонів, для конкуренції з авіакомпаніями-дискаунтерами східної частини США, головним чином — з Southwest Airlines .
6 листопада 1996 відразу після свого ребрендингу розмістила замовлення на 400 вузькофюзеляжних літаків Airbus A320, з яких 120 замовлялися з фірмовими конфігураціями салонів. На той момент це замовлення стало найбільшим за всю історію авіації.
У 1998 авіакомпанія розміщує замовлення на поставку 30 широкофюзеляжних Airbus A330, з яких сім літаків A330-300 — з фірмовими салонами.
У 1997 придбала свого партнера Trump Shuttle. Незважаючи на те, що до середини 1990-х років авіакомпанія вийшла в прибуток, її стан маршрутної мережі перевезень, сконцентрованої на північному сході США, укупі з високими операційними витратами змусили керівництво задуматися про необхідність злиття з іншими авіаперевізниками.
Перше невдале поєднання
24 травня 2000 року US Airways озвучила свої плани з придбання за 4.3 мільярда доларів компанії UAL Corp., Власника найбільшого в той час в світі комерційного авіаперевізника United Airlines. Переговори між авіакомпаніями супроводжувалися серйозними запереченнями обох профспілок і антимонопольними службами і врешті-решт зупинилися зовсім після інформації про можливе блокування угоди федеральною владою. 27 липня 2001 року UAL Corp. в односторонньому порядку вийшла з переговорів, заплативши US Airways 50 мільйонів доларів штрафу.
З 2001 по 2004 роки
Починаючи з 2000 року US Airways планомірно заміняла парк застарілих літаків новими A320 для спрощення технічного обслуговування свого флоту і зниження різного роду витрат експлуатації.
Будучи найбільшим авіаперевізником в аеропорту Вашингтона, US Airways постраждала сильніше всіх після закриття аеропорту в зв'язку з терористичними атаками 11 вересня. В результаті фінансової катастрофи було закрито дочірній підрозділ MetroJet, аеропорт Балтімора перестав бути головним хабом авіакомпанії, почались звільнення тисяч співробітників.
11 серпня 2002 року US Airways скористалася главою 11 Кодексу США і оголосила про своє банкрутство. Авіакомпанія отримала гарантований федеральним агентством Air Transportation Stabilization Board[en] займ і змогла вийти зі стану банкрутства вже в 2003 році. На початку 2003 року керівництво US Airways ліквідувало пенсійні програми для шести тисяч пілотів компанії, тим самим ставши однією з перших великих авіакомпаній, що згорнули пенсійні програми своїх працівників. У наступному році US Airways припинила безкоштовне харчування пасажирів на внутрішніх рейсах авіакомпанії.
Протягом фінансової кризи компанія здійснила великі скорочення витрат, проте як і раніше зберегла високі операційні витрати в основній діяльності. 19 жовтня 2005 року US Airways виплатила гарантований урядовий кредит за рахунок його рефінансування іншими кредиторами.
Конфлікт з хабом Пітсбурга: 2003-2004 роки
В кінці 2003 на початку 2004 року US Airways висунула вимоги щодо зниження операційних зборів до Міжнародного аеропорту Пітсбурга, мотивуючи їх важкою фінансовою ситуацією, а також тим фактом, що авіакомпанія була головним перевізником і найбільшим орендарем площ в аеропорту. Управляюча аеропортом Пітсбурга компанія Allegheny County Airport Authority[en] відхилила вимоги US Airways щодо зниження зборів за злети/посадки і оренду приміщень посилаючись на антимонопольне законодавство і правила Федеральної адміністрації з авіації США, згідно з якими вона буде зобов'язана знизити ці розцінки і для інших авіакомпаній.
US Airways пообіцяла, що в разі відморві у вирішені питання, основний пасажирський трафік буде переведений в інші головні хаби. У листопаді 2004 року авіакомпанія виконала свої погрози, перевівши велике число рейсів в хаби Філадельфії і Шарлотт і знизивши статус аеропорту Пітсбурга до вторинного хаба.[7] US Airways, очолювана колишнім генеральним директором America West Airlines Дугом Паркером (Doug Parker), протягом наступних років продовжувала знижувати свій трафік через Пітсбург, поки кількість рейсів через цей аеропорт не скоротилося до п'ятдесяти в порівнянні з п'ятьмастами раніше.
2004-2005 роки
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/5/53/US_Airways_A320-231_SAN_N632AW.jpg/250px-US_Airways_A320-231_SAN_N632AW.jpg)
У серпні 2004 року US Airways здійснила спробу створити ще один хаб в Міжнародному аеропорті Форт-Лодердейл / Голівуд, оголосивши про відкриття десяти регулярних рейсів в Латинську Америку і країни Карибського басейну. Усі починання зі створення хабу на латиноамериканських напрямках закінчилися провалом, в основному через його близькість до Міжнародного аеропорту Маямі, що був головним хабом авіакомпанії American Airlines, яка в свою чергу мала широку мережу маршрутів в Латинську Америку.
У 2005 році US Airways зробила акцент на прямих рейсах між великими аеропортами східної частини США, такими як Вашингтон (ім. Рональда Рейгана), Нью-Йорк (Ла Гуардіа) і Форт-Лодердейл / Голівуд. Як не дивно, модель пріоритету саме на прямих рейсах була запозичена усіма великими авіакомпаніями країни у низькобюджетного перевізника Southwest Airlines і почала використовуватися ними з середини 1980-х років.
Різке зростання вартості палива і відсутність позитивних зрушень у переговорах з профспілками (і в першу чергу з Асоціацією пілотів авіакомпаній ( Air Line Pilots Association (ALPA)[en] ), традиційно завжди йшла на компроміси і вирішення конфліктів), змусили US Airways вдруге вдатися до Глави 11 кодексу США про банкрутство 12 вересня 2004 року. Широке невдоволення співробітників авіакомпанії високим обсягом роботи, звинувачення в нестачі персоналу, розпіарені фінансові труднощі — все це призвело до спекуляцій про те, що компанія буде ліквідована.
Злиття US Airways і America West Airlines
Ще до другого банкрутства US Airways вивчалася можливість злиття з авіакомпанією America West Airlines. Транспортні схеми компаній були взаємодоповнюючими, а витрати на оплату праці персоналу — майже аналогічними. Сторони провели попередні обговорення, проте переговори закінчилися нічим у зв'язку з актуальними проблемами з профспілками, пенсіями, посібниками співробітникам і іншими витратами компаній.
У грудні 2004 року US Airways істотно знизила витрати на оплату праці, а її фінансовий консультант Seabury Group запропонував виставити компанію на продаж. В наступному місяці US Airways і America West Airlines відновили переговори по злиттю, і 19 травня 2005 року обидві авіакомпанії оголосили про підписання остаточного договору об'єднання шляхом зворотного поглинання . Операцію підтримували зовнішні інвестори в особі концерну Airbus — виробника літаків і дочірньої компанії Європейського аерокосмічного і оборонного концерну, компанією Air Wisconsin Airlines Corporation власника US Airways Express і холдингом ACE Aviation Holdings[en] — власником канадської авіакомпанії Air Canada.
Об'єднана авіакомпанія зберігала назву US Airways, тим самим підкреслюючи свою приналежність до числа національних перевізників країни і зберігаючи всесвітньо відомий бренд компанії. Залишалися без змін членство в альянсі Star Alliance і програма для часто літаючих пасажирів Dividend Miles [8]. 13 вересня 2005 року акціонери America West Airlines проголосували за злиття авіакомпаній, а через три дні суд Східного округу штату Віргінія схвалив процедуру виходу US Airways з банкрутства, що дозволило повністю завершити операцію по злиттю авіакомпаній 27 вересня 2005 року. При цьому об'єднана компанія використовує позивний «кактус», яким раніше користувалася AWA.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/c/c5/USAirwaysHQTempe.jpg/220px-USAirwaysHQTempe.jpg)
З вересня 2005 року штаб-квартира об'єднаної авіакомпанії розміщувалася в місті Темпе (Аризона) — це фактично передмістя Фінікса, розташоване на схід від Міжнародного аеропорту Фінікса Скай Харбор.
З 2005 по 2007 роки
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/40/US_Airways-01_%28xndr%29.jpg/250px-US_Airways-01_%28xndr%29.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d9/Usairways_a330-300_n278ay_arp.jpg/250px-Usairways_a330-300_n278ay_arp.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/7/70/N647AW-2008-09-13-YVR.jpg/250px-N647AW-2008-09-13-YVR.jpg)
Протягом 2006 року US Airways проводила ре брендинг своїх дочірніх компаній, переводячи їх під єдиний фірмовий бренд US Airways.
9 лютого 2006 року авіакомпанія оголосила про замовлення нових літаків Embraer 190, а в липні — на 20 літаків Airbus A350 .
У травні цього ж року були об'єднані вебсайти US Airways і America West Airlines, новий сайт містив вже новий єдиний стиль двох авіакомпаній, що увібрав в себе індивідуальні особливості обох перевізників.
В кінці 2006 року US Airways спробувала придбати ще одну американську авіакомпанію Delta Air Lines, що знаходилася в той час в стані банкрутства. Остаточна сума пропозиції становила трохи більше 10 мільярдів доларів, проте внаслідок серйозного опору керівництва Delta Air Lines і в першу чергу її кредиторів, 31 січня 2007 року пропозиція про покупку було відкликано. [9]
4 березня 2007 відбулося об'єднання комп'ютерних систем US Airways і America West Airlines. За базову була взята система QIK[en], заснована в свою чергу на системі бронювання Amadeus. З колишньої Sabre[en] в нову комп'ютерну систему управління перейшли деякі сервісні модулі, найбільш відомим з яких є модуль DECS[en], в якому оброблялися оперативні дані по вазі, балансу, завантаженні і технічного обслуговування літаків. Процес навчання співробітників авіакомпанії роботі в новій системі був повністю завершений до 25 вересня 2007 року.
25 вересня є датою остаточного злиття двох авіакомпаній і ліквідації бренду America West Airlines (AWA). Працівники колишньої авіакомпанії, в тому числі пілоти, служба персоналу, бортпровідники і техніки, залишилися на своїх колишніх контрактах. До жовтня 2008 року літаки America West Airlines літали з екіпажами колишньої AWA і продовжували використовувати позивний CACTUS, а літаки US Airways — відповідно зі своїми екіпажами і під позивним US AIR. У жовтні 2008 року компанія розпочала використання єдиного операційного сертифіката, вибравши в якості свого позивного колишній позивний AWA — CACTUS. Крім того, рейси колишньої America West Airlines виконувалися з номерами з діапазону з 1 до 699, рейси US Airways — під номерами з 700 до 1999. Діапазон номерів з 2000 до 2199 використовувався підрозділами US Airways Shuttle, а номери з 2200 і вище — для інших дочірніх авіакомпаній.
Незважаючи на перехід до єдиної комп'ютерної системи, рейси America West Airlines досі відмічаються так, ніби вони досі виконуються незалежним перевізником. В принципі це звичайна практика для авіакомпаній, що мають код-шерингові угоди з іншими авіакомпаніями або регіональними перевізниками. І хоча такий код-шеринговий метод виділення рейсів поглиненої компанії в складі всіх перевезень є великою рідкістю для великих авіакомпаній, проте це значно спрощує процес стиковки пасажирів усередині маршрутних мереж колишніх незалежних авіакомпаній US Airways і America West Airlines.
Влітку 2007 року US Airways серйозно зайнялася якістю свого сервісу і послуг, що надаються на борту літака, починаючи від продуктів харчування і систем розваг і закінчуючи перепідготовкою бригад бортпровідників. На початку 2008 року авіакомпанія планувала ввести в експлуатацію нові крісла пасажирів з вбудованими системами розваг, проте паливна криза 2008 року звела ці плани нанівець. В результаті після фінансової кризи авіакомпанія повністю зупинила свою програму оновлення сервісу та послуг у польоті і припинила надання розважальних послуг на всіх рейсах усередині країни. [10]
В результаті проведеного опитування 23 тисяч читачів журналу Consumer Reports в липні 2007 року US Airways була визнана найгіршою авіакомпанією по споживчим критеріям обслуговування пасажирів. Опитування проводилося в березні, результати ж квітневого опитування меншої вибірки респондентів показали зниження оцінки ще на десять пунктів. [11]
У тому ж році Північноамериканський рейтинг авіакомпаній Zagat Survey оцінив US Airways як найгіршу серед усіх авіакомпаній Сполучених Штатів, виставивши рейтинги 10/30 в оцінці комфортності, 5/30 по бортхарчуванню, 10/30 по наданих послугах і 15/30 по послугах бронювання авіаквитків .[12] US Airways посіла останнє місце в списку 20 внутрішніх авіакомпаній США за оцінкою Міністерства транспорту США, проведеної в березні, квітні і травні 2007 року. Відповідно до доповіді Бюро статистики транспорту[en] (Bureau of Transportation Statistics) в червні 2008 року кількість рейсів US Airways, які прибули в пункти призначення за розкладом, склало всього лише 7 відсотків від загальної кількості.
US Airways лідирує і за кількістю скарг з показником 4,4 скарги на 100 тисяч пасажирів [13], що наприклад в 7,5 рази більше аналогічного показника авіакомпанії JetBlue (0,59 на 100 тисяч) і в 11 разів більше, ніж в Southwest Airlines (0,4 на 100 тисяч пасажирів). Робота служби розгляду скарг авіапасажирів поставлена в US Airways також на низькому рівні — в 2007 році було розглянуто лише 50% всіх скарг пасажирів, які надійшли по телефону в колл-центр авіакомпанії.
Компанія продовжує політику зниження кількості регулярних рейсів через міжнародний аеропорт Пітсбурга, станом на вересень 2007 року їх число становить 68 рейсів в день проти п'ятисот в 2001-му році. Генеральний директор Дуг Паркер заявляє про своє розчарування в тому, що аеропорт стає збитковим, однак підтверджує подальші плани скорочення присутності в ньому. Все це продовжує погіршувати і без того напружені відносини між керівництвом авіакомпанії і керуючою компанією Allegheny County. 3 жовтня 2007 року US Airways оголошує про зниження до початку наступного року кількості внутрішніх рейсів через аеропорт Пітсбурга з 77 до 46 і магістральних маршрутів з 31 до 22 в день.[14]
25 вересня 2007 року Міністерство транспорту США дозволяє US Airways відкриття маршруту Шарлотт- Пекін через Філадельфію. Авіакомпанія планує почати виконання рейсу в березні 2009 року. [15]
29 жовтня 2007 року US Airways оголосила про плани введення регулярних рейсів між Шарлотт і Боготою (Колумбія) після того, як Міністерство транспорту США почало конкурсний відбір серед авіакомпаній на право виконання 21 нових рейсів в тиждень в Латинську Америку. Конкурс US Airways програла. [16]
11 листопада 2007 року авіакомпанія анонсувала новий безпосадочний рейс між Філадельфією і лондонським аеропортом Хітроу .
2008 і 2009 роки
25 квітня 2008 року засобами масової інформації повідомлялося, що US Airways бере участь в переговорах про можливе злиття з American Airlines або United Airlines, як відповідь на об'єднання двох північноамериканських авіакомпаній Delta Air Lines і Northwest Airlines .[17] Через три дні US Airways заявила, що остаточні результати переговорів її злиття з United будуть опубліковані протягом двох тижнів [18] і в травні 2008 року авіакомпанія оголосила про офіційне завершення переговорів, в результаті яких злиття авіакомпаній не відбулось.[19] Проте з приміткою, якщо процес консолідації Delta Air Lines і Northwest Airlines закінчиться вдало, то US Airways і Юнайтед будуть готові знову повернутися до питання злиття авіакомпаній.
15 січня 2009 року літак Airbus A320, що виконував рейс № 1549 Нью-Йорк (Ла Гуардіа) -Шарлотт-Сіетл, відразу після зльоту з аеропорту Ла Гуардіа здійснив аварійну посадку на річку Гудзон. Ніхто з 150 пасажирів і п'яти членів екіпажу (2 пілота і 3 бортопровідника) серйозно не постраждав. Губернатор Нью-Йорка Девід Патерсон назвав подію «Гудзонським дивом», а президент Джордж Буш сказав, що він «натхнений майстерністю і героїзмом екіпажу» і дав високу оцінку діям добровольцям і силам оперативного реагування.
2014 рік
31 березня 2014 року компанія закінчила процедуру злиття з авіакомпанією American Airlines, ставши його дочірньою компанією, і вступила як афілійований член в глобальний авіаційний альянс пасажирських перевезень Oneworld [1] .
Маршрутна мережа
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/0/00/US_Airways_Airbus_Line_Up_At_Phoenix_Sky_Harbor_International.jpg/308px-US_Airways_Airbus_Line_Up_At_Phoenix_Sky_Harbor_International.jpg)
У 2008 році US Airways виконувала близько 3130 рейсів в день по 200 напрямках в понад 30 країнах світу зі своїх хабів в Філадельфії, Фініксі і Шарлотт.
Маршрути US Airways були зосереджені уздовж східного узбережжя США, в південно-східній частині країни і Карибському басейні, звідки виконувалися рейси в західну частину США і країни Європи. Код-шерингова угода з United Airlines дозволяло US Airways пропонувати своїм пасажирам зручні стикування по всіх штатах, розташованих на територіях Середнього Заходу США, Великих рівнин і Скелястих гір. Крім того, код-шеринг з United Airlines відкривав стикування в країни Південної Америки, Азії та Австралії.
Під брендом US Airways Express здійснювалася велика кількість рейсів з хабів US Airways в невеликі міста, а також рейси між малими містами в північно-східній, середньо-атлантичній і південній частинах країни, тим самим забезпечувалося виконання урядової програми EAS. У лютому 2007 року US Airways Express оголосила про відкриття свого головного хабу в аеропорті Пітсбурга (Пенсільванія).
16 липня 2007 року US Airways подала заявку в Міністерство транспорту США на відкриття нового безпосадочного рейсу Філадельфія- Пекін. У разі позитивного рішення рейс передбачалося виконувати на літаку Airbus A340 [20]. 25 вересня 2007 року Міністерство повідомило про попереднє погодження заявки авіакомпанії з датою початку рейсів 25 березня 2009 року[21], проте в зв'язку паливною кризою 2008 року US Airways звернулася до Міністерства з проханням відкласти запуск маршруту ще на один рік [22].
11 листопада 2007 року US Airways оголосила про початок прямих рейсів Філадельфія-Лондон (Хітроу), разом з тим авіакомпанія зберігала свої безпосадочні рейси Філадельфія-Лондон (Гатвік) і Шарлотт-Лондон (Гатвік).
У тому ж році US Airways планувала відкрити новий рейс Шарлотт- Богота ( Колумбія ), проте Міністерство транспорту відхилило заявку авіакомпанії, а рейси до Боготи були віддані перевізникам Delta Air Lines, JetBlue Airways і Spirit Airlines з аеропортів Нью-Йорка, Орландо і Форт- Лодердейла відповідно.
нові маршрути
US Airways планувала до відкриття наступні міжнародні рейси:
- з Шарлотт (CLT)
- Париж (аеропорт імені генерала Шарля-де-Голля) - з 21 квітня 2009 року
- Ріо-де-Жанейро, Бразилія - з осені 2009 року [23]
- з Філадельфії (PHL)
Припинені рейси
Наступні регулярні маршрути US Airways зупинила в 2009 році:
- з Лас-Вегасу (LAS)
Флот
2014-2015 роки
В кінці 2014 року US Airways експлуатувала повітряний флот з 344 двохдвигунових літаків (твінджетів), що складався з нових Ейрбасів і старих Боїнгів [25], причому US Airways володіла найбільшим діючим парком літаків Airbus серед усіх авіакомпаній світу [26] . Станом на квітень 2014 року середній вік флоту авіакомпанії становив 12,3 року [27] .
US Airways використовувала власну програму заохочення пасажирів, що часто літали — Dividend Miles, учасники якої отримували додаткові милі, мали пріоритет в обслуговуванні на стійках реєстрації та інші пільги. Dividend Miles, крім партнерів US Airways по альянсу Oneworld, поширювалася і на пасажирів,таких авіакомпаній:
Бонусна програма
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/3/30/USAir_dividendmiles.png/150px-USAir_dividendmiles.png)
Список аеропортів США, що мали зали Клубу авіакомпанії:
- Bahamas Air
- Hawaiian Airlines
- Virgin Atlantic Airways
До злиття з US Airways авіакомпанія America West Airlines мала власну програму заохочення пасажирів, що часто літали яка називалася FlightFund. Після об'єднання авіакомпаній програми обох перевізників були об'єднані в єдину систему Dividend Miles.
Зали в аеропортах
Авіакомпанія мала спеціальні приміщення (зали) в 15 аеропортах США і один в Гатвіку (Лондон) для пасажирів, що мали клубну картку US Airways Club. Членство в Клубі відрізнявся за рівнями сервісу:
- Base — доступ тільки в зали US Airways Club,
- Red Carpet — доступ в US Airways Club і в зали Red Carpet Clubs авіакомпанії United Airlines пасажирам, які мали квитки на рейси United Airlines.
Нижче перераховані інциденти з літаками US Airways. У список не включені події з дочірніми авіакомпаніями і літаками під брендом US Airways Express.
- Бостон
- Буффало
- Шарлотт / Дуглас
- Гринсборо
- Гартфорд (Бредлі)
- Лас-Вегас (МакКарран)
- Лос Анджелес
- Нью-Йорк (Ла Гардіа)
- Філадельфія
- Фінікс (Скай-Харбор)
- Пітсбург
- Ролі / Дарем
- Тампа
- Вашингтон (імені Рональда Рейгана)
Партнерські угоди
2008 рік
Станом на липень 2008 року US Airways мала код-шерингові угоди з наступними авіакомпаніями: [28]
Розірвані до 2008 року
- Big Sky Airlines (припинила операції 8 березня 2008 року)
- British Airways (код-шеринг з US Airways і America West Airlines з 1993 по 1997 роки
- Caribbean Sun (припинила існування 31 січня 2007 року)
- Continental Airlines (код-шеринг з America West Airlines розірваний 1 травня 2002 року через маленьку кількість проданих квитків [29] )
- Lufthansa (код-шеринг в 1990-х роках, в 2001-му був розірваний на трирічний період до вступу US Airways до альянсу Star Alliance)
- Qantas (код-шеринг з US Airways і America West Airlines в 1990-х роках, був розірваний 28 лютого 2007 року з набранням Qantas до альянсу Oneworld)
- Northwest Airlines (код-шеринг з America West Airlines на рейсах в Азію)
- Windward Islands Airways (код-шеринг був припинений на невизначений термін)
Авіакатастрофи і нещасні випадки
- 15 лютого 1986 року, рейс 496, Ері (Пенсильванія), McDonnell Douglas DC-9-31 (бортовий номер N961VJ). Літак приземлився на засніжену смугу 24 при попутному вітрі в 12 вузлів, не зміг загальмувати і викотився за межі ЗПС, постраждалих не було. Помилка екіпажу [30] .
- 20 вересня 1989 року, рейс 1643, Флашинг (Нью-Йорк), Boeing 737-401 (бортовий номер N416US). Літак прямував з аеропорта Ла Гвардіа (Нью-Йорк) в Шарлотт і при виконанні зльоту вийшов за межі ЗПС, зачепив дерев'яний покажчик виведення і зупинився в напівзатопленому стані в Іст-Рівер. Причиною аварії стала помилка КПС, який вчасно не ухвалив рішення про припинення зльоту і не проконтролював дії другого пілота, який виконував зліт з дисбалансом (на 16 градусів вліво) триммера керма повороту. Жертв — 2 з 63 осіб. [31]
- 2 лютого 1991 року, рейс 1493, Лос-Анджелес (Каліфорнія), Boeing 737-3B7 (бортовий номер N388US). При заході на посадку на зайняту смугу 24L аеропорту Лос-Анджелес в нічних умовах врізався в Fairchild Metroliner авіакомпанії Skywest Airlilnes. Після зіткнення обидва літаки зійшли зі смуги і зупинилися на пожежній станції аеропорту. Помилка диспетчерської служби. Загинуло 22 з 87 осіб на Боїнгу і всі 12 чоловік на Fairchild Metroliner.
- 22 березня 1992 року, рейс 405, Ла Гуардіа (Нью-Йорк), Fokker F28 Fellowship (бортовий номер N485US). Перед рейсом літак два рази проходив процедуру антиобледеніння. Між останнім антиобледенінням і зльотом пройшло тридцять п'ять хвилин, протягом яких на крилах накопичився лід. Після відриву літак втратив швидкість і впав, перевернувшись і частково затонувши, в затоці Флашинг Бей. Помилка авіатранспортної індустрії і FAA, що не організувала процедури антиобледеніння, які мали бути жорстко за часом прив'язані до вильоту незалежно від затримки рейсу. Загинуло 27 осіб з 51.
- 2 липня 1994 року, рейс 1016, Шарлотт (Північна Кароліна), McDonnell Douglas DC-9-32 (бортовий номер N954VJ). При заході на посадку на смугу 18L аеропорту Ла Гурдіа екіпаж промахнувся мимо смуги і пішов на друге коло, після чого потрапив в сильний зсув вітру, викликаний мікрозбросом в атмосфері. Дуглас упав на дерева і приватний будинок, загинуло 37 з 57 пасажирів рейсу. [32]
- 8 вересня 1994, рейс 427 USAir, Алікіппа (Пенсильванія), Boeing 737-3B7 (бортовий номер N513AU). При заході на посадку на смугу 28R в аеропорту Пітсбурга потрапив в турбулентний слід Боїнга 727 авіакомпанії Delta Air Lines При спробі екіпажу вийти в нормальний режим літак увійшов в піке і розбився в лісистій балці в семи милях на захід від аеропорту. Втрата управління сталася через поворот керма напрямку понад допустиму межу, або від мимовільного зворотного ходу керма напряму. Найбільш вірогідний поворот керма в сторону, протилежну тій що була дана по команді, через заклинювання клапана сервомотору керма. Загинули всі 132 пасажира.
- 16 жовтня 2003 року, рейс 1172, Тампа (Флорида), Airbus A319-112 . Несправність гальмівної системи рульового управління (BSCU).[33]
- 15 січня 2009 року, рейсу 1549, Ла Гуардіа (Нью-Йорк), Airbus A320-214. Відразу після зльоту з аеропорту Ла Гуардіа сталася зупинка обох двигунів, лайнер здійснив аварійну посадку на річку Гудзон. Причина інциденту — потрапляння зграї птахів в двигуни літака.
Примітки
- ↑ а б — TAM и US Airways стали участниками oneworld. Архів оригіналу за 8 квітня 2014. Процитовано 13 липня 2020.
- ↑ US Airways System Fact Sheet [Архівовано 27 червня 2008 у Wayback Machine.].
- ↑ US Airways, Chronology. Архів оригіналу за 2 квітня 2015. Процитовано 14 липня 2020.
- ↑ Hoover's profile of US Airways, Company History. Hoover's[en]. Архів оригіналу за 15 грудня 2018. Процитовано 14 липня 2020.
- ↑ Боинг 767 в ливрее Бритиш Эйруэйз [Архівовано 27 грудня 2008 у Wayback Machine.] на сайте airliners.net
- ↑ Самолёты US Air Planes в ливрее Бритиш Эйруэйз [Архівовано 15 травня 2007 у Wayback Machine.] на сайте airliners.net.
- ↑ Dismantling Pittsburgh: Death of an airline hub. Архів оригіналу за 27 липня 2012. Процитовано 14 липня 2020.
- ↑ AMENDMENT NO. 2 TO FORM S-1. Архів оригіналу за 7 липня 2017. Процитовано 14 липня 2020.
- ↑ Gilbertson, Dawn. US Airways' hopes dashed. The Arizona Republic.
- ↑ Gilbertson, Dawn. Glitches cloud US Airways' outlook.
- ↑ Best airlines for today’s busy skies. Consumer Reports. July 2007. Архів оригіналу за 27 вересня 2007.
{{cite web}}
: Недійсний|deadlink=404
(довідка) - ↑ Zagat Survey 2007 Guide to U.S. Airlines (PDF). Архів оригіналу (PDF) за 4 грудня 2010. Процитовано 14 липня 2020.
- ↑ Air Travel Tips & Airline Industry News: Today in the Sky — USATODAY.com
- ↑ US Airways cutting Pittsburgh service. Pittsburgh Business Times. Архів оригіналу за 18 жовтня 2007. Процитовано 15 травня 2022.
- ↑ US Airways Awarded New China Route Airline plans to begin its first-ever non-stop service to Beijing from its Philadelphia hub in 2009. Архів оригіналу за 22 лютого 2011. Процитовано 14 липня 2020.
- ↑ (Пресреліз). US Airways http://phx.corporate-ir.net/phoenix.zhtml?c=196799&p=irol-newsArticle_print&ID=1068977&highlight=.
{{cite press release}}
: Пропущений або порожній|title=
(довідка)[недоступне посилання] - ↑ Yahoo! Search — Web Search. Архів оригіналу за 28 квітня 2008. Процитовано 14 липня 2020.
- ↑ 'http://www.msnbc.msn.com/id/24352806/' [Архівовано 23 вересня 2011 у Wayback Machine.]
- ↑ "US Airways-United Merger is 'off at this time' https://www.usatoday.com/travel/flights/2008-05-30-usair-united_N.htm [Архівовано 23 січня 2009 у Wayback Machine.]
- ↑ US Airways Launches Bid for Philadelphia-Beijing Flights One-Stop Service from Charlotte Proposed[недоступне посилання]
- ↑ DOT awards US Airways Philadelphia-Beijing Flights[недоступне посилання з Сентябрь 2017]
- ↑ US Airways seeks delay of Phila.-Beijing service. Архів оригіналу за 31 липня 2013. Процитовано 14 липня 2020.
- ↑ Новости с сайта авиакомпании [Архівовано 29 вересня 2012 у Wayback Machine.] [недоступне посилання — історія]
- ↑ Detnews.com | This article is no longer available online | detnews.com | The Detroit News[недоступне посилання]
- ↑ US Airways System Fact Sheet [Архівовано 12 лютого 2007 у Wayback Machine.] [недоступне посилання — історія]
- ↑ US Airways Become Largest User of AIRMAN — Airbus’ Real-Time Maintenance Tool. Архів оригіналу за 5 січня 2009. Процитовано 23 березня 2009.
- ↑ Fleet age US Airways. Архів оригіналу за 28 липня 2006. Процитовано 14 липня 2020.
- ↑ US Airways Codeshare partners [Архівовано 22 серпня 2009 у Wayback Machine.] [недоступне посилання — історія]
- ↑ Continental Ends Ticket Alliance With America West. Архів оригіналу за 24 січня 2009. Процитовано 14 липня 2020.
- ↑ ntsb.gov рейс 496 US Airways [Архівовано 29 вересня 2007 у Wayback Machine.] [недоступне посилання — історія]
- ↑ ntsb.gov рейс 1643 US Airways [Архівовано 21 червня 2009 у Wayback Machine.] [недоступне посилання — історія]
- ↑ ntsb.gov рейс 1016 US Airways [Архівовано 1 липня 2009 у Wayback Machine.] [недоступне посилання — історія]
- ↑ ntsb.gov рейс 1172 US Airways [Архівовано 3 січня 2009 у Wayback Machine.] [недоступне посилання — історія]
Посилання
- US Airways [Архівовано 17 жовтня 2000 у Wayback Machine.]
- US Airways Magazine inflight magazine
- US Airways [Архівовано 3 серпня 2020 у Wayback Machine.] at YouTube
- Oneworld [Архівовано 7 квітня 2014 у Wayback Machine.]