Joaquín de Ezpeleta Enrile
![]() ![]() | |
Nom original | (es) Joaquín Ezpeleta Enrile ![]() |
---|---|
Biografia | |
Naixement | 19 setembre 1788 ![]() l'Havana (Cuba) ![]() |
Mort | 24 març 1863 ![]() Madrid ![]() |
![]() | |
1853 – 1853 ← Manuel Pando Fernández de Pinedo – Manuel de la Pezuela y Ceballos → | |
![]() | |
13 juny 1852 – 14 desembre 1852 ← Casimiro Vigodet Garnica – Rafael Arístegui y Vélez → | |
![]() | |
16 gener 1852 – 13 juny 1852 ← Francisco Alejandro Lersundi y Ormaechea – Juan de Lara → | |
![]() | |
1845 – 1863 | |
![]() | |
1838 – 1840 ← Miguel Tacón y Rosique – Pedro Téllez-Girón → | |
![]() | |
2 agost 1836 – ![]() | |
Activitat | |
Lloc de treball | Madrid ![]() |
Ocupació | polític, militar ![]() |
Partit | Partit Moderat ![]() |
Carrera militar | |
Lleialtat | Restauració borbònica ![]() |
Branca militar | Exèrcit de Terra espanyol ![]() |
Rang militar | mariscal de camp ![]() |
Conflicte | Guerra del Francès i Primera Guerra Carlina ![]() |
Família | |
Pare | José de Ezpeleta y Veira de Galdeano ![]() |
Germans | Fermín de Ezpeleta Enrile José María de Ezpeleta y Enrile ![]() |
Premis
|
Joaquín de Ezpeleta Enrile (castellà: Joaquín Ezpeleta Enrile) (l'Havana, 19 de setembre de 1788 - Madrid, 24 de març de 1863) va ser un polític, militar i governador colonial espanyol.
Biografia
Fill del governador de Cuba José de Ezpeleta y Veira de Galdeano i de María de la Paz Enrile y Alcedo i nebot de Pascual Enrile y Alcedo, governador de les Filipines, i germà de Fermín de Ezpeleta Enrile. Es trobava a Barcelona com a ajudant de camp del seu pare, capità general de Catalunya, quan en 1808 les tropes napoleòniques del general Duhesne van atacar la ciutat, fent-lo presoner i portant-lo a França. Va escapar poc després i es va reincorporar a l'exèrcit espanyol, però va tornar a ser fet presoner en 1812, romanent a França fins al final de la guerra del francès.[1]
Al seu retorn a Espanya se li va reconèixer el grau de coronel. En la revolta de la Guàrdia Reial de 1822 a Madrid va resultar ferit. En 1830 va ser ascendit a mariscal de camp amb destinació en la Guàrdia Reial, i en 1834 va ser nomenat cavaller gran creu de l'Orde d'Isabel la Catòlica.[2] En 1835 va ser nomenat governador polític i militar de Jaén, però la força que anava cobrant la Primera Guerra Carlina va motivar el seu trasllat al front en l'alt Ebre i Navarra al comandament de les tropes reialistes. Entre 1838-40 va servir com a governador de Cuba.[1]
Durant la seva carrera política va ser elegit diputat per la circumscripció de Navarra entre 1834 i 1836[3] i senador vitalici des de 1845,[4] president del Senat en 1853.[5]
De gener a juny de 1852 fou ministre de guerra i de juny a desembre del mateix any de Marina en el govern del president Juan Bravo Murillo.[6]
Els seus germans José María i Fermín també foren polítics i militars. La seva germana María Concepción es va casar amb el general Pedro Agustín Girón, pel que fou oncle de Francisco Javier Girón Ezpeleta, fundador de la Guàrdia Civil.
Referències
- ↑ 1,0 1,1 Jacobo de la Pezuela y Lobo: Diccionario geográfico, estadístico, histórico, de la isla de Cuba.
- ↑ Modesto Costa Y Turell: Tratado completo de la ciencia del blasón.
- ↑ Congrés dels Diputats: Arxiu històric de diputats.
- ↑ Senat d'Espanya: Expedient personal del Senador vitalici D. Joaquín Ezpeleta Enrile.
- ↑ Història preconstitucional del senat.
- ↑ Institut d'història del CSIC: Gabinetes ministeriales durante el reinado de Isabel II.
Càrrecs públics | ||
---|---|---|
Precedit per: Miguel Tacón y Rosique | Capità general de Cuba![]() 1838-1840 | Succeït per: Pedro Téllez-Girón |
Precedit per: Francisco Alejandro Lersundi y Ormaechea | Ministre de la Guerra![]() (gener-juny) 1852 | Succeït per: Juan de Lara e Irigoyen |
Precedit per: Casimiro Vigodet Garnica | Ministre de Marina![]() (juny-desembre) 1852 | Succeït per: Rafael Arístegui y Vélez |
Precedit per: Manuel Pando Fernández de Pinedo | President del Senat![]() 1853 | Succeït per: Manuel de la Pezuela y Ceballos |