Sydney Chapman
Sydney Chapman | |||
---|---|---|---|
![]() | |||
Født | 29. jan. 1888[1][2][3][4]![]() Eccles | ||
Død | 16. juni 1970[1][5][2][3]![]() Boulder[6] | ||
Beskjeftigelse | Matematiker, astronom, fysiker, universitetslærer, geofysiker ![]() | ||
Embete |
| ||
Utdannet ved | University of Salford (1902–1904)[6] Victoria University of Manchester (1904–1908)[6] Trinity College (1908–1910)[6] | ||
Doktorgrads- veileder | G.H. Hardy Joseph Larmor | ||
Nasjonalitet | Storbritannia | ||
Gravlagt | Green Mountain Cemetery[7] | ||
Medlem av | 6 oppføringer Royal Society (1919–)[6] Deutsche Akademie der Naturforscher Leopoldina Kungliga Vetenskapsakademien Accademia Nazionale dei Lincei Royal Society of Edinburgh National Academy of Sciences (1946–) (Foreign Associate of the National Academy of Sciences) | ||
Utmerkelser | 13 oppføringer Copleymedaljen (1964)[8] Royal Medal (1934) Royal Astronomical Societys gullmedalje (1949) De Morgan-medaljen (1944) Emil Wiechert Medal (1969) William Bowie Medal (1962)[9] Royal Society Bakerian Medal (1931) Adams Prize (1928) Chree Medal and Prize (1941)[10] Smith's Prize (1913)[6] Hodgkins Medal Fellow of the Royal Society (1919)[6] Doctor honoris causa from the University of Paris (1962)[11] | ||
Sydney Chapman på Commons |
Sydney Chapman (født 29. januar 1888, død 16. juni 1970) var en britisk matematiker, matematisk fysiker og geofysiker.[12]
Chapman begynte universitetsstudiene sine i Manchester i 1904, 16 år gammel. I starten studerte han han til ingeniør, og tok også ingeniøreksamen, men utviklet så stor interesse for matematikk han ble værende igjen et år til for å ta eksamen i matematikk. Etter råd frå en lærer i Manchester søkte han seg så til Trinity College ved University of Cambridge, som da ble regnet som det beste og mest krevende lærestedet innen matematikk.[trenger referanse] Chapman tok den høyeste eksamenen i 1910 og startet en forskingskarriere innen ren matematikk under G.H. Hardy. Samme år ble han tilbudt å bli assistent for Frank Dyson ved Greenwich-observatoriet. Fra 1914 til 1919 vendte Chapman tilbake til Cambridge som lektor i matematikk, fra 1919 til 1924 var han professor i matematikk i Manchester og flyttet senere til Imperial College i London. I 1946 ble han professor ved University of Oxford.
Forsking
Chapman gjorde størst innsats på området stokatiske prosesser, fremfor alt markovkjedeer. Chapman og russeren Andrej Kolmogorov formulerte hver for seg de grunnleggende ligningene innen dette området, Chapman-Kolmogorov-ligningene.
Chapman og den svenske fysikeren David Enskog videreutviklet, igjen hver for seg, den kinetiske gassteorien gjennom å utvide boltzmannmetoden med det som ble kalt Chapman-Enskog-teorien.
Chapman gjorde også en del arbeid innen geofysikk. I 1930 forklarte han de fotokjemiske mekanismene som skaper ozonlaget. Han studerte også flere andre geofysiske og astrofysiske fenomen innen aeronomi. Han var ellers den som ga navn til faget aeronomi.[trenger referanse]
Referanser
- ^ a b Hrvatska enciklopedija, Hrvatska enciklopedija-ID 11461[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b Autorités BnF, BNF-ID 12378470m[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b Social Networks and Archival Context, oppført som Sydney Chapman (mathematician), SNAC Ark-ID w6qf8v6w, besøkt 9. oktober 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ MacTutor History of Mathematics archive, besøkt 22. august 2017[Hentet fra Wikidata]
- ^ Proleksis Encyclopedia, Proleksis enciklopedija-ID 15041[Hentet fra Wikidata]
- ^ a b c d e f g MacTutor History of Mathematics archive[Hentet fra Wikidata]
- ^ Find a Grave[Hentet fra Wikidata]
- ^ Royal Society, «Award winners : Copley Medal», verkets språk engelsk, besøkt 30. desember 2018[Hentet fra Wikidata]
- ^ www.agu.org[Hentet fra Wikidata]
- ^ www.iop.org[Hentet fra Wikidata]
- ^ Le Monde, «Une femme est nommée docteur " honoris causa"», verkets språk fransk, utgitt 9. november 1962, besøkt 20. juni 2024[Hentet fra Wikidata]
- ^ MacTutor Biography: Sydney Chapman
- v
- d
- r
- David Keilin (1951)
- Paul Dirac (1952)
- Albert Kluyver (1953)
- E. T. Whittaker (1954)
- Ronald Fisher (1955)
- Patrick Blackett (1956)
- Howard Florey (1957)
- John Edensor Littlewood (1958)
- Frank Macfarlane Burnet (1959)
- Harold Jeffreys (1960)
- Hans Adolf Krebs (1961)
- Cyril Norman Hinshelwood (1962)
- Paul Fildes (1963)
- Sydney Chapman (1964)
- Alan Lloyd Hodgkin (1965)
- William Lawrence Bragg (1966)
- Bernard Katz (1967)
- Tadeus Reichstein (1968)
- Peter Medawar (1969)
- Alexander Todd (1970)
- Norman Pirie (1971)
- Nevill Francis Mott (1972)
- Andrew Huxley (1973)
- W. V. D. Hodge (1974)
- Francis Crick (1975)
- Dorothy Hodgkin (1976)
- Frederick Sanger (1977)
- Robert Burns Woodward (1978)
- Max Perutz (1979)
- Derek Barton (1980)
- Peter D. Mitchell (1981)
- John Cornforth (1982)
- Rodney Robert Porter (1983)
- Subramanyan Chandrasekhar (1984)
- Aaron Klug (1985)
- Rudolf Peierls (1986)
- Robin Hill (1987)
- Michael Atiyah (1988)
- César Milstein (1989)
- Abdus Salam (1990)
- Sydney Brenner (1991)
- George Porter (1992)
- James D. Watson (1993)
- Frederick Charles Frank (1994)
- Frank Fenner (1995)
- Alan Cottrell (1996)
- Hugh Huxley (1997)
- James Lighthill (1998)
- John Maynard Smith (1999)
- Alan Battersby (2000)