Miro Višić
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/sh/thumb/9/96/Miro_Vi%C5%A1i%C4%87.jpg/220px-Miro_Vi%C5%A1i%C4%87.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/sh/thumb/2/27/%C5%A0TAB_3._BRIGADE_9._DALMATINSKE_DIVIZIJE.png/400px-%C5%A0TAB_3._BRIGADE_9._DALMATINSKE_DIVIZIJE.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/sh/thumb/2/21/Poprsje_Mira_Vi%C5%A1i%C4%87a.jpg/220px-Poprsje_Mira_Vi%C5%A1i%C4%87a.jpg)
Miro Višić, je rođen u Kninu 1919. godine. Proglašen je za Narodnog heroja 27. XI. 1953. godine. Njegov otac Štipan rodom iz Miljevaca nedaleko od Drniša, seljakao od mjesta do mjesta za korom kruha za troje djece i Miro je morao često mijenjati sredine. Tek kada se Štipan zaposlio kao pekarski radnik u Šibeniku, smirio se. Dijete je siromašne radničke obitelji. Živio je i školovao se u Šibeniku. Osmi razred završio je s odličnim uspjehom i bio oslobođen polaganja ispita zrelosti. Bio je sekretar najprije mjesnog, a zatim Okružnog komiteta SKOJ-a za sjevernu Dalmaciju. U Zagrebu upisuje Filozofski fakultet. Zbog revolucionarnog rada bio je 1939. godine protjeran s fakulteta. Bio je glavni organizator omladinskog pokreta u sjevernoj Dalmaciji. Nakon kapitulacije kraljevine Jugoslavije s grupom šibenskih omladinaca iz vojnih objekata izvlači više pušaka, pištolja, bombi, nešto municije i dva puškomitraljeza. U borbu odlazi s Prvim šibenskim partizanskim odredom koji je okupio 31-og borca i krenuo je s brda Pisak 12.8.1941. put Bosne.[1]. Polovinom 1942. god. Štab 4. operativne zone postavio ga je za politčkog komesara bataljona »Starac Vujadin«. a početkom 1943. godine za političkog komesara Treće dalmatinske brigade, pošto je ova brigade pretrpjela velike gubitke u V. ofanzivi, ona je rasformirana, a njeno ljudstvo jednim dijelom upućeno u 2. dalmatinsku brigadu. Bio je politički komesar , a zatim zamjenik političkog komesara 1. bataljona 2. dalmatinske brigade.
Nezaboravan je ostao njegov postupak pri prenošenju ranjenika preko Prenja.
Iscrpljeni od gladi, napora i zime borci su izgledali kao mrtvaci. Iznureni borci padali su pod nosilima. Kada je sve bilo stalo, štab brigade pitao se, šta dalje raditi da se krene naprijed. — Drugovi, pokušajmo mi prvi da dignemo nosila . . . predložio je Miro Višić. Cijeli štab je podmetnuo ramena pod nosila. Borcima više nije trebalo naređivati. Pod nosilima su mnogi umrli.
U proboju kroz Zelengoru Miro je mnogo doprinio da bataljon izađe iz teške situacije.
On je osobno tražio od komandanta da bude na čelu bataljona, a on na začelju i da ne dozvole da im i jedan borac izostane. Imao je konja, ali ga nije jahao nego ga je prepuštao ranjenim drugovima i drugaricama, bolesnim i iznemoglim. U bataljonu je bio omiljen i poštovan.
17. VII. 1943. godine Nijemci su s nadmoćnijim snagama napali u selu Katanićima u istočnoj Bosni, nedaleko od Tuzle 1. bataljon 2. dalmatinske proleterske brigade i uspjeli da ga jakom mitraljeskom i minobacačkom vatrom natjeraju u jarugu. Borcima je trebalo brzo, jedan po jedan da se dohvate uzvisine. Miro je pomagao bolesnima da se izvuku iz jaruge. On je ostao posljednji s drugaricom Mikom Martić. Kada se njih dvoje počelo izvlačiti, pokosio ih je šarac.[2] Tako je dvadesetčetverogodišnji Miro poginuo 17. VII. 1943. godine na planini Ozren kao pomoćnik komesara bataljona u borbi protiv "Vražije divizije"[3][4][5]
Izvori
- ↑ Svečano otkrivena obnovljena spomen-ploča I. Šibenskom partizanskom odredu Arhivirano 2017-11-07 na Wayback Machine-u, Službene stranice grada Šibenika, 09.05.2010.
- ↑ Filip Jadrijević-Brajko, DRUGA DALMATINSKA PROLETERSKA BRIGADA - Sjećanja boraca - HEROJ MIRO VIŠIĆ, Split, 1989.
- ↑ Hrvoje Matković, Paško Paić: "Šibenik i okolni krajevi", Zagreb 1985.
- ↑ Općinski odbor SUBNOR-a Šibenik, ZBORNIK POGINULIH BORACA, ŽRTAVA FAŠISTIČKOG TERORA I ŽRTAVA RATA ŠIBENSKE OPĆINE OD 1941—1945. GODINE, Šibenik 1978.
- ↑ Branko B. Obradović: DRUGA DALMATINSKA PROLETERSKA BRIGADA - MONOGRAFIJA
- p
- r
- u
![Socijalistička Federativna Republika Jugoslavija](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/6/61/Flag_of_Yugoslavia_%281946-1992%29.svg/22px-Flag_of_Yugoslavia_%281946-1992%29.svg.png)
![Hrvatska](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/85/Flag_of_Croatia_%281947%E2%80%931990%29.svg/22px-Flag_of_Croatia_%281947%E2%80%931990%29.svg.png)
Ilija Antunović • Tadija Anušić • Božidar Adžija • Maksimilijan Baće • Vlado Bagat • Ante Banina • Anka Berus • Božo Bilić • Ante Bilobrk • Andrija Božanić • Miro Višić • Ante Vučić • Jure Galić • Mate Golem • Ivan Guvo • Branko Dude • Ljubo Dumičić • Jošo Durbaba • Đuro Đapić • Obrad Egić • Boško Žunić • Ljubo Ilić • Ante Jonić • Ante Jurjević • Vicko Krstulović • Ivan Lavčević-Lučić • Josip Lozovina • Stanko Marević • Ivan Marinković Slavko • Drago Marković • Slobodan Macura • Marko Milanović • Vicko Milat • Ivan Morđin • Stevo G. Opačić • Stevo J. Opačić • Stevo S. Opačić • Vinko Pajić • Pavle Pap • Nenad Parenta • Stanko Parmač • Bogdan Peko • Vladimir Peran • Branko Perišić • Bogdan Pecotić • Rudolf Primorac • Krešo Rakić • Srećko Reić • Ante Roje • Paško Romac • Ante Savin • Nikola Sekulić • Đermano Senjanović • Mate Staničić • Ljubo Truta • Gojko Ujdurović • Mate Ujević • Stjepan Filipović • Velimir Škorpik • Lovro Šperac • Dinko Šurkalo • Prva dalmatinska proleterska udarna brigada • Druga dalmatinska proleterska udarna brigada