120-мм міномет 2Б11
2Б11 | |
---|---|
Тип | 120-мм міномет |
Походження | ![]() |
Історія використання | |
На озброєнні | 1981 — досі |
Оператори | ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Війни | . |
Історія виробництва | |
Розробник | ЦНДІ «Буревестник» |
Розроблено | 1979 |
Виробник | Мотовилихінські заводи, Перм, Росія |
Виготовлення | 1981 — досі |
Характеристики | |
Вага | 210 кг |
Довжина | 1 740 мм |
Обслуга | 5 осіб |
Снаряд | 16-кг мінометна міна Керована міна КМ-8 «Грань» |
Калібр | 120 мм |
Лафет | Колісний хід, гусенічне шасі |
Підвищення | від +45° до +80° |
Траверс | ±5° |
Темп вогню | 15 пос/хв |
Дульна швидкість | 325 м/с |
Дальність вогню | |
Ефективна | 480 — 7 100 м |
Максимальна | до 9 000 м (керованою міною) |
Приціл | МПМ-44М |
![]() |
2Б11 — радянський буксирований міномет калібру 120 мм.
У складі військової вантажівки комплекс має назву 2С12 «Сані».
Історія
Розроблений в ЦНДІ «Буревестник» в Нижньому Новгороді в 1979 році. Серійне виробництво у Мотовилихінских заводах (Перм, Росія) з 1981 року. У 1981 році міномет прийнято на озброєння Радянської армії.
Опис
Міномет 2Б11 є подальшим розвитком конструкції полкового міномету зразка 1943 року — ПМ-43. Основними нововведенями стали використання більш сучасних матеріалів, що дозволило зменшити загальну масу міномета.
Міномет є гладкоствольною жорсткою системою, заряджання відбувається з дула. Для уникнення подвійного заряджання міни в деяких модифікаціях на дульній частині встановлено спеціальний механізм-запобіжник.
Міномет виконаний по класичній схемі уявного трикутника. Казенна частина впирається в спеціальну опорну плиту. Плита та двонога встановлюються в ґрунт.
Сучасна модифікація 2Б11 має можливість стрільби практично всіма типами мін калібру 120-мм, в тому числі керованими мінами КМ-8 «Грань», крім того час приведення міномету в бойовий стан знижено з 20 хвилин до 1,5..2 хвилин. Міномет 2Б11 може використовуватись у складі мінометного комплексу 2С12 «Сани» з використанням колісного ходу для буксування, а також встановлюватись на гусеничні шасі.
Характеристики
Калібр: 120 мм. Маса 210 кг. Довжина ствола 1740 мм. Обслуга 5 чол. Калібр 120 мм. Скорострільність 12—15 пострілів/хв. Початкова швидкість міни 325 м/с. Прицільна дальність 480..7100 м. Максимальна дальність 9000 м (КМ-8 «Грань»). Приціл МПМ-44М
Модифікації
- 2Б11 — базовий варіант
- 2С12 «Сани» — мінометний комплекс, у склад якого входить вантажівка ГАЗ-66 та колісний хід 2Л81 для міномета
Інші країни
- 2B11 — болгарський ліцензійний варіант
- М120-15 «Молот» — український міномет
Оператори
Станом на 2010 рік :
- Україна — 318 2С12 «Сани»
- Росія — 920 2С12 «Сани»
- Білорусь — 77 2С12 «Сани»
- Грузія — 7 2Б11 (ще 7 на зберіганні)
- Казахстан — 145 2Б11 та М-120 (зразка 1955 року)
- Киргизстан — 6 2С12 «Сани»
- Узбекистан — 5 2Б11 и 19 2С12 «Сани»
- Естонія — 14 2Б11
- Венесуела — 48 модернізованих комплексів 2С12А
Галерея
- Міномет з колісним ходом 2Л81
- Під час стрільб
-
-
Література
- Карпенко А. В., Ганин С. М. 120-мм возимый миномёт 2Б11 (комплекс 2С12 «Сани») // Отечественные бомбомёты и миномёты. Часть 2. — Санкт-Петербург : Гангут, 1997. — С. 38. — ISBN 5-85875-123-7.
Посилання
- Журнал «Вокруг Света». По крутым траекториям (російською) . Архів оригіналу за 28 січня 2012. Процитовано 3 вересня 2011.
- Российское Оружие, Военные Технологии, Анализ Вооруженных Сил России. 2Б11 (російською) . Архів оригіналу за 21 травня 2011. Процитовано 4 вересня 2011.
- ЦНДІ «Бурєвєстнік» (російською) . Архів оригіналу за 15 листопада 2012. Процитовано 4 вересня 2011.
- п
- о
- р
![Україна](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/49/Flag_of_Ukraine.svg/20px-Flag_of_Ukraine.svg.png)
- 2Б11
- 2Б9 «Васильок»
- 2Б14 «Піднос»
- 2С12 «Сани»
- КБА-118
- М60-16 «Камертон»
- КБА-48М
- УПІК-82
- М120-15 «Молот»
- МП-120
- Барс-8ММК
- БТР-3М2[1]
- LMP-2017[2]
- M60CMA[2]
- M224[2]
- 20N5[2]
- HM 16/HM 19[2]
- vz. 82 PRAM-L[2]
- 120 KRH 40[en]
- 120 KRH 92[2]
- Д-44[3]
- Д-48
- МТ-12
- М-46[2]
- Д-30*
- Д-20
- 2А36 «Гіацинт-Б»
- 2А65 «Мста-Б»
- 2Б16 «Нона-К»[4]
- M101[2]
- OTO Melara Mod 56[2]
- L118[2]
- M777[2]
- FH70[2]
- TRF1[2]
- M114[2]
- 2С1 «Гвоздика»
- 2С3 «Акація»
- 2С5 «Гіацинт-С»
- 2С7 «Піон»
- 2С9 «Нона»
- 2С19 «Мста-С»
- 2С22 «Богдана»
- 2С23 «Нона-СВК»[4]
- PzH 2000[2]
- M109[2]
- M2000 Zuzana[2]
- Dana[2]
- CAESAR[2]
- AHS Krab[2]
- БМ-21 «Град»
- БМ-27 «Ураган»
- БМ-30 «Смерч»
- 9К51М «Торнадо-Г»[4]
- Верба
- Буревій
- Вільха
- RM-70[2]
- TRG-230[2]
- M142 HIMARS[2]
- M270 MLRS[2]
- ТОС-1А «Солнцепьок»[4]
- Сівалка-ВМ8
- С-60[3]
- ЗУ-23-2
- ЗСУ-23-4
- 2С6 «Тунгуска»
- Gepard[2]
- Квітник
- BONUS[2]
- M982 Excalibur[2]
- SMArt 155[2]
- Vulcano[2]
- Точка-У
- ATACMS
![Україна](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/49/Flag_of_Ukraine.svg/10px-Flag_of_Ukraine.svg.png)
* — в ЗСУ та НГУ
- ↑ дослідний зразок, на озброєння не прийнятий.
- ↑ а б в г д е ж и к л м н п р с т у ф х ц ш щ ю я аа аб ав аг ад ае аж аи ак ал ам ан заявлена, або вже поставлена, у рамках термінової військової допомоги у зв'язку з російським вторгненням в Україну 2022 року, можливо інформація корегуватиметься.
- ↑ а б в г станом на 2019 рік знято з озброєння.
- ↑ а б в г трофей захоплений у ЗС РФ, можливо інформація щодо використання в ЗСУ корегуватиметься.