SMArt 155
SMArt 155 | |
---|---|
![]() | |
Тип | касетний артилерійський снаряд з самонавідними бойовими елементами |
Походження | ![]() |
Історія використання | |
Війни |
|
Історія виробництва | |
Виготовлена кількість | 25 тисяч |
Характеристики | |
Вага | 47 кг |
Калібр | 155 мм |
![]() |
SMArt 155 (нім. Suchzünder Munition für die Artillerie 155) — німецький високоточний 155 мм артилерійський снаряд, спроєктований для стрільби на великі відстані й гарантованого ураження як стаціонарної бронетехніки, так і в русі, з верхньої півкулі. SMArt 155 містить два суббоєприпаса, що діють за принципом ударного ядра[1].
Попри свою будову, даний боєприпас не підпадає критерії та обмеження Конвенції про касетні боєприпаси[2]. На думку виробника, даний снаряд слід вважати високоточною зброєю, а не касетним снарядом[3].
Характеристики
Завдяки багаторежимним датчикам бойові елементи стійкі до засобів радіоелектронної протидії, можуть бути використані за будь-яких погодних умов та в будь-якій місцевості[4].
Бойові елементи мають резервні пристрої самоліквідації для зведення до мінімуму загрози від касетних бойових елементів, що не спрацювали[4].
Снаряд відповідає вимогам меморандуму НАТО з балістики (Joint Ballistics Memoradnum of Understandin, JBMoU) та сертифікований для стрільби на повну дальність з гаубиць PzH 2000/L52 та M109/L47 з автоматами заряджання[4].
Зовнішня балістика аналогічна снаряду M483/DM642[4].
Бойовий елемент складається з:[4]
- блоку орієнтування і стабілізації у складі системи уповільнення, пластини для стабілізації та парашут для самообертання;
- високоточної системи з РЛС та радіометром у міліметровому діапазоні, ІЧ-датчика, пристрою обробки сигналів та блоку живлення;
- бойової частини з вибуховою речовиною та запобіжно-виконавчим механізмом.
Також був створений високоточний реактивний снаряд M32 SMArt сімейства GMLRS на основі реактивного снаряда M30 (відтак радіус дії 15-84 км) для MARS II, що містить у бойовій частині 4 бойових елемента SMArt 155[джерело?].
Принцип дії
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f9/Smart155_detail.svg/326px-Smart155_detail.svg.png)
Принцип дії 155-мм артилерійського снаряду SMArt 155.
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/d/d1/Smart155_overview.svg/700px-Smart155_overview.svg.png)
Фаза | Зображення | Опис |
---|---|---|
1 | ![]() | Відбувається постріл касетного снаряду аналогічно звичайному |
2 | ![]() | Снаряд летить в повітрі за звичайною балістичною траєкторією |
3 | ![]() | На заданій ділянці траєкторії (таймер, тощо) спеціальний механізм (вишибний заряд) відокремлює бойові елементи від контейнера |
4 | ![]() | Відокремлені від контейнера суббоєприпаси падають вниз |
5 | ![]() | Для стабілізації в польоті та сповільнення суббоєприпаси можуть викидати парашути, стрічки, пелюстки, тощо |
6 | ![]() | Протитанкові суббоєприпаси можуть використовувати спеціальні механізми для пошуку цілей, й приводитись в дію на заданій відстані від них. Осколково-фугасні — вибухати при контакті з поверхнею, запалювальні — займатись й горіти при падінні. |
Виробництво
Снаряд виготовляє німецька Rheinmetall Waffe Munition GmbH у співпраці з Diehl Munitionssysteme, EADS, AIM, Brüggemann та Preh-Werke[5]. В 2008 році компанія PrehTronics GmbH (виробляла електронні складові) зі складу Preh-Gruppe була продана підрозділу EMS-Sparte групи компаній Lacroix[6].
Згідно даних неурядової організації Aktionsbündnis Landmine.de станом на 2011 рік було виготовлено понад 25000 снарядів SMArt 155[7].
Бойове застосування
Російсько-українська війна
В липні 2022 року журналіст та головний редактор інтернет-видання Цензор.нет Юрій Бутусов стверджував, що з початку липня українські військові стали застосовувати снаряди SMArt 155 для знищення російської техніки групи «Центр». Начебто поширене 1 липня 2022 року відео знищення російського «Панцирь-С1» — насправді відео першого застосування цих снарядів у бойових умовах[8].
Згодом, 11 липня 2022 року, було поширене друге відео застосування «розумного» боєприпасу SMArt 155[9][10].
Через кілька днів, 15 липня 2022 року, заступник начальника Головного оперативного управління Генштабу ЗСУ Олексій Громов підтвердив, що українські військові успішно застосовують ці боєприпаси, і з їх використанням було на той час вже знищено близько 30 цілей[11].
Оператори
Австралія: на початку 2008 стало відомо про закупівлю боєприпасів[5]
Велика Британія: на початку 2008 стало відомо про закупівлю боєприпасів[5]
Греція: придбано для застосування у PzH 2000. Перші снаряди надійшли в листопаді 2003 року[5]
Німеччина: станом на 2003 рік отримано 9400 одиниць[5]
ОАЕ: 11000 одиниць виробництва фірми Alliant TechSystems за ліцензією в США[5][12]
Україна
Швейцарія: в 2002 році придбано 2000 одиниць за 168 млн швейцарських франків[5]
Німеччина
На озброєнні Бундесверу має позначення SMArt 155 mm DM 702 та використовується разом з модульним зарядом MLTS (DM 72) як боєприпаси для PzH 2000. Ефективна дальність ураження цілей сягає близько 28 км. Згідно даних виробника до 2003 року було поставлено замовнику 9400 снарядів[5].
За даними міністерства оборони Німеччини станом на березень 2011 року протягом 2000—2003 років було отримано 9000 снарядів. Вартість розробки та виробництва становила близько €510 млн.
Дані снаряди були застосовані німецьким контингентом в рамках місії Міжнародних сил сприяння безпеці в Афганістані[13].
Міністерство оборони Німеччини вважає даний снаряд високоточним боєприпасом (нім. Punktzielmunition), а не касетним снарядом[3]. Це має додатково підкреслити, що Німецький уряд вважає, що даний снаряд за критеріями не підпадає під обмеження Конвенції про касетні боєприпаси[14].
Див. також
Посилання
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/4a/Commons-logo.svg/30px-Commons-logo.svg.png)
- Top Attack SMArt155 In Ukraine, The Armourers Bench
Примітки
- ↑ SMArt 155 Family of intelligent munition. GIWS mbh. Архів оригіналу за 22 вересня 2011. Процитовано 4 December 2010.
- ↑ Sarah Nagel (18 жовтня 2011). Riestern für die Rüstungsindustrie. ND Aktuell.
- ↑ а б Silvio Duwe (3 березня 2009). Punktzielmunition trifft Pressefreiheit. Heise.de.
- ↑ а б в г д В.А. ЧУБАСОВ, Е.И. СТРЮКОВ, И.А. АЛЕКСЕЕВ, А.И. ВОЛКОВ (2008). высокоточных 155-мм артиллерийских боеприпасов «SMArt». ВЫСОКОТОЧНЫЕ БОЕПРИПАСЫ. с. 61—64. ISBN 978-5-85546-369-9.
- ↑ а б в г д е ж и Konkretes Interesse aus Übersee, Das Profil — Die Zeitung des Rheinmetall-Konzerns 3/2004, S. 17.
- ↑ Thomas Kuther. Automobilzulieferer verkauft EMS-Sparte PrehTronics an Lacroix Electronique (нім.). Процитовано 5 липня 2022.
- ↑ Mines Action Canada: Cluster Munition Monitor 2011 vom Oktober 2011, S. 101.
- ↑ На Донбасі відбулося перше у світі успішне бойове застосування самонавідних снарядів SMArt, вироблених німецькою компанією GIWS mbh. Еспресо. 3 липня 2022.
- ↑ SMArt 155 у дії: використання високоточних боєприпасів для знищення рашистів набуває масовості (відео). Defense Express. 12 липня 2022.
- ↑ SMArt 155: ЗСУ використовують новітні боєприпаси з “ударним ядром” для ураження російської бронетехніки. Мілітарний. 12 липня 2022.
- ↑ ЗСУ першими у світі тестують новітню зброю: скільки техніки рашистів було знищено крутими снарядами з Німеччини. Defense Express. 15 липня 2022.
- ↑ Human Rights Watch: Survey of Cluster Munition Policy and Practice vom 20 Februar 2007 (PDF).
- ↑ Antwort des Parlamentarischen Staatssekretärs Christian Schmidt vom 16. März 2011 auf Anfragen der Abgeordneten Uta Zapf (SPD) (PDF). Drucksache 17/5121. Deutscher Bundestag. 18 березня 2011. с. 30. Процитовано 2 березня 2018.
- ↑ Landmine.de: Alternative Streumunition — Problem oder Lösung? (dt., PDF-Datei, abgerufen am 3. März 2009) (PDF). Архів оригіналу (PDF) за 29 січня 2022. Процитовано 18 липня 2022.
- п
- о
- р
![Україна](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/49/Flag_of_Ukraine.svg/20px-Flag_of_Ukraine.svg.png)
- 2Б11
- 2Б9 «Васильок»
- 2Б14 «Піднос»
- 2С12 «Сани»
- КБА-118
- М60-16 «Камертон»
- КБА-48М
- УПІК-82
- М120-15 «Молот»
- МП-120
- Барс-8ММК
- БТР-3М2[1]
- LMP-2017[2]
- M60CMA[2]
- M224[2]
- 20N5[2]
- HM 16/HM 19[2]
- vz. 82 PRAM-L[2]
- 120 KRH 40[en]
- 120 KRH 92[2]
- Д-44[3]
- Д-48
- МТ-12
- М-46[2]
- Д-30*
- Д-20
- 2А36 «Гіацинт-Б»
- 2А65 «Мста-Б»
- 2Б16 «Нона-К»[4]
- M101[2]
- OTO Melara Mod 56[2]
- L118[2]
- M777[2]
- FH70[2]
- TRF1[2]
- M114[2]
- 2С1 «Гвоздика»
- 2С3 «Акація»
- 2С5 «Гіацинт-С»
- 2С7 «Піон»
- 2С9 «Нона»
- 2С19 «Мста-С»
- 2С22 «Богдана»
- 2С23 «Нона-СВК»[4]
- PzH 2000[2]
- M109[2]
- M2000 Zuzana[2]
- Dana[2]
- CAESAR[2]
- AHS Krab[2]
- БМ-21 «Град»
- БМ-27 «Ураган»
- БМ-30 «Смерч»
- 9К51М «Торнадо-Г»[4]
- Верба
- Буревій
- Вільха
- RM-70[2]
- TRG-230[2]
- M142 HIMARS[2]
- M270 MLRS[2]
- ТОС-1А «Солнцепьок»[4]
- Сівалка-ВМ8
- С-60[3]
- ЗУ-23-2
- ЗСУ-23-4
- 2С6 «Тунгуска»
- Gepard[2]
- Квітник
- BONUS[2]
- M982 Excalibur[2]
- SMArt 155[2]
- Vulcano[2]
- Точка-У
- ATACMS
![Україна](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/4/49/Flag_of_Ukraine.svg/10px-Flag_of_Ukraine.svg.png)
* — в ЗСУ та НГУ
- ↑ дослідний зразок, на озброєння не прийнятий.
- ↑ а б в г д е ж и к л м н п р с т у ф х ц ш щ ю я аа аб ав аг ад ае аж аи ак ал ам ан заявлена, або вже поставлена, у рамках термінової військової допомоги у зв'язку з російським вторгненням в Україну 2022 року, можливо інформація корегуватиметься.
- ↑ а б в г станом на 2019 рік знято з озброєння.
- ↑ а б в г трофей захоплений у ЗС РФ, можливо інформація щодо використання в ЗСУ корегуватиметься.