ІС-6
ІС-6 | |
---|---|
![]() | |
Тип | важкий танк Схема: класична |
Походження | ![]() |
Історія виробництва | |
Виготовлення | 1944 |
Характеристики | |
Вага | 54 з електромеханічною трансмісією або 51,5 з механічною трансмісією |
Довжина | 7020 |
Ширина | 3430 |
Висота | 2530 |
Обслуга | 4 |
Калібр | 122-мм Д-30 |
Підвищення | +20°…-6° |
Траверс | 360° |
Броня | сталева Лоб: верх: 120, середина: 120, низ: 120 Борт: верх: 120, низ: 110 Корма: 60 Днище: 20 Башта: лоб: 250, маска гармати: 250, борт: 250, корма: 100, дах: 30 |
Головне озброєння | боєкомплект: 30 |
Другорядне озброєння | 1 х 7,62 СГМТ-43, 1 х 12,7-мм зенітний ДШКМ |
Двигун | В-12У 750 |
Питома потужність | 13,9 |
Дорожній просвіт | 500 |
Швидкість | шосе: 35 |
Прохідність | стінка: 0,9 рів: 3,0 брід: 1,5 |
ІС-6 (рос. Иосиф Сталин)— дослідний важкий радянський танк часів Другої світової війни.
Історія створення
13-17 листопада 1943 року Відділ Головного Конструктора (ОГК) НКТП спільно з ВАММ ім. Сталіна та НАТІ під загальним керівництвом заст. начальника ГБТУ І. Лебедєва провели розробку ТТТ до «танкосамоходу прориву великої потужності».
Ескізне проектування проходило в КБ Челябінського Кіровського заводу (ЧКЗ) з початку грудня 1943 року по літо 1944 року. Спочатку передбачалося виготовити танк із заднім розташуванням бойового відділення та башти, а силовим агрегатом спереду «за типом штурмової гармати Фердинанд. Це було пов'язано з тим, що сильно виступаюча гармата часто обмежувала прохідність, навіть точніше, ускладнювала її, оскільки могла встромлятися в пагорб при неуважності механіка водія. При задньому розташуванні бойового відділення ця проблема знімалася. Ще на машину хотіли поставити 152 мм гармату. Але в підсумку всі задумки втілити в життя не вдалося. Зрештою, влітку 1944 року на випробування були надані два примірники важкого танка ІС-6 «класичної компоновки» зі звичайною 122 мм гарматою Д-30Т (152 мм гармата для машини просто не була готова).
Конструкція
Перша машина — «Об'єкт 253» (в деяких джерелах помилково іменується як ІС-5) — була обладнана ходовою від ІС-2. Головною особливістю проекту стало застосування вперше в радянському танкобудуванні електромеханічної трансмісії — дизель В-12У з надувом змонтували спільно з генератором, який в свою чергу живив реверсивні електромотори, пов'язані через планетарні бортові редуктори з ведучими колесами. В одному блоці з ним був трифазний генератор для зарядки акумуляторів та приводу вентиляторів системи охолодження дизеля та трансмісії. Установка електромеханічної трансмісії забезпечила безступеневу зміну крутного моменту на ведучих колесах залежно від дорожніх умов, а також плавні повороти будь-якого радіусу без внутрішніх втрат потужності. Це полегшило управління танком та сприяло підвищенню його маневрених якостей. Однак, електротрансмісії були властиві і недоліки. Головний генератор ІС-6 важив 1,7 т. Через сильний нагрів електропристроїв довелося впровадити складну мережу повітроводів, а вентилятори віднімали у двигуна чималу частку потужності. Додамо до цього витрата дефіцитної міді. Ці фактори завадили серійному виробництву таких танків.
На другому «Об'єкті 252» застосували ходову частину і вже зарекомендувавшу себе звичайну механічну трансмісію типу від ІС-3, але в його ходової частини були застосовані опорні котки великого діаметра (зовні як на Т-34), а підтримуючі котки були відсутні. Маса танка зменшилася з 54 до 51,5 т, швидкість зросла з 35 до 43 км/год.
Виробництво
Влітку 1944 року танки почали виготовляти на Уралмашзаводі, оскільки ЧКЗ був завантажений роботами з серійними машинами та «Об'єктом 701». Тут же розробили і електромеханічну транссміссію для танка та випустили робочі креслення.
І все ж явних переваг перед серійними ІС-2 та ІС-3 не виявилося. Обидва танка, що надійшли на випробування, поступалися по броньовому захисту ІС-4 («Об'єкту 701»), не перевершуючи його в озброєнні та рухливості. Варіант танка ІС-6 з механічною трансмісією не мав жодних переваг перед іншими важкими танками, а «Об'єкт 253» був забракований через велику масу як самого танка, так і електротрансмісії, а також за низької надійності останньої. Танки на озброєння не були прийняті. У підсумку конструктори переключилися на наступну модель — ІС-7, яку випустили в 1948 р.
Посилання
ТЯЖЁЛЫЙ ТАНК ИС-6 (Объект 252) [Архівовано 10 серпня 2011 у Wayback Machine.] — Журнал «Техніка молоді» (стаття Сергія Грянкіна)
![]() | Це незавершена стаття про бронетехніку. Ви можете допомогти проєкту, виправивши або дописавши її. |
- п
- о
- р
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/f/f3/Flag_of_the_USSR_%281936-1955%29.svg/70px-Flag_of_the_USSR_%281936-1955%29.svg.png)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a3/RAF_A_emb-Armoured_forces1936.gif/100px-RAF_A_emb-Armoured_forces1936.gif)
і хімічні танки