Erionita-K
![]() | |
---|---|
![]() ![]() | |
Fórmula química | K10[Si26Si10O72]·30H₂O |
Epònim | erionita i potassi ![]() |
Localitat tipus | Rome, Comtat de Marion, Oregon, Estats Units |
Classificació | |
Categoria | silicats > tectosilicats |
Nickel-Strunz 10a ed. | 9.GD.20 |
Nickel-Strunz 9a ed. | 9.GD.20 ![]() |
Propietats | |
Sistema cristal·lí | hexagonal |
Estructura cristal·lina | a = 13,15Å; c = 15,05Å; |
Grup puntual | 6/mmm (6/m 2/m 2/m) - dihexagonal dipiramidal |
Duresa | 3,5 a 4 |
Lluïssor | vítria |
Propietats òptiques | uniaxial (+) |
Índex de refracció | nω = 1,471 nε = 1,474 |
Birefringència | δ = 0,003 |
Més informació | |
Estatus IMA | aprovat ![]() |
Codi IMA | IMA1997 s.p. ![]() |
Símbol | Eri-K ![]() |
Referències | [1] |
L'erionita-K és un mineral de la classe dels silicats que pertany al grup de la zeolita. El seu nom prové del mot grec εριον (erion) que significa llana, en al·lusió a l'aparença del mineral. El sufix -K indica que el potassi és el catió dominant.[1]
Característiques
L'erionita-K és un tectosilicat de fórmula química K10[Si26Si10O72]·30H₂O. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és de 3,5 a 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, l'erionita-K pertany a «02.GD: Tectosilicats amb H₂O zeolítica; cadenes de 6-enllaços – zeolites tabulars» juntament amb els següents minerals: gmelinita-Ca, gmelinita-K, gmelinita-Na, willhendersonita, cabazita-Ca, cabazita-K, cabazita-Na, cabazita-Sr, cabazita-Mg, levyna-Ca, levyna-Na, bellbergita, erionita-Ca, erionita-Na, offretita, wenkita, faujasita-Ca, faujasita-Mg, faujasita-Na, maricopaïta, mordenita, dachiardita-Ca, dachiardita-Na, epistilbita, ferrierita-K, ferrierita-Mg, ferrierita-Na i bikitaïta.
Formació i jaciments
L'erionita-K va ser descoberta a Rome, al comtat de Marion (Oregon, Estats Units). També ha estat descrita a Alemanya, el Canadà, altres indrets dels EUA, Nova Zelanda, el Regne Unit, la República Txeca, Ucraïna i la Xina.[1]