Darja Domračevová |
---|
![Darja Domračevová v roce 2018](//upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/8/8c/Darya_Domracheva_WCup_Oberhof_2018.jpg/250px-Darya_Domracheva_WCup_Oberhof_2018.jpg) Darja Domračevová v roce 2018 |
Datum narození | 3. srpna 1986 (38 let) |
---|
Místo narození | Minsk, Sovětský svaz |
---|
Stát | Bělorusko |
---|
Výška | 168 cm |
---|
Hmotnost | 58 kg |
---|
Choť | Ole Einar Bjørndalen (od 2016)[1] |
---|
Rodiče | Vladimir Pilipovitsj Domratsjev a Larissa Minina |
---|
Příbuzní | Nikita Vladimirovitsj Domratsjev (sourozenec) Dag Bjørndalen (švagr) Barys Škoĺnikaŭ (otčím) |
---|
Oficiální web | www.daryadomracheva.com |
---|
Sportovní informace |
---|
Sport | biatlon |
---|
Klub | Dinamo |
---|
Lyže | Fischer |
---|
Zbraň | Anschütz |
---|
Světový pohár v biatlonu |
---|
Debut | 29. listopadu 2006 |
---|
Nejlepší umístění | 1. místo (2014/15) |
---|
Počet výher | 31 (individuálních) |
---|
Stupně vítězů | 83 (76 individuálních) |
---|
Velký glóbus | 1 |
---|
Malý glóbus | 5 |
---|
Medaile v biatlonu |
---|
Olympijské hry | 4 – 1 – 1 |
---|
Mistrovství světa | 2 – 4 – 1 |
---|
Údaje v infoboxu aktualizovány dne 20180325a25. března 2018 Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Darja Vladimirovna Domračevová (bělorusky Дар’я Уладзіміраўна Домрачава, rusky Да́рья Влади́мировна До́мрачева, * 3. srpna 1986, Minsk, Sovětský svaz, dnes Bělorusko), je bývalá běloruská biatlonistka a trojnásobná olympijská vítězka ze zimních olympijských her 2014 v Soči. Poprvé se výrazněji prosadila na mistrovství světa 2008 v Östersundu, kde získala se smíšenou štafetou stříbrnou medaili.
Je také držitelkou zlaté medaile ze štafety na Zimních olympijských hrách 2018 v Pchjongčchangu a bronzové medaile z vytrvalostního závodu ze Zimních olympijských her 2010 ve Vancouveru.
V celkovém hodnocení světového poháru jednou zvítězila, a to v sezóně 2014/15.
Osobní život
Darja Domračevová se narodila v roce 1986 v Bělorusku v rodině architektů. Má staršího bratra. Po čtyřech letech se s rodiči odstěhovala do města Ňagaň nedaleko Chanty-Mansijsku v Rusku. V mládí se kromě biatlonu věnovala tanci a basketbalu. Vystudovala akademické gymnázium a na Tjumeňské státní univerzitě absolvovala kurzy v oboru managementu sportu. V roce 2009 získala diplom vyššího vzdělání „Ekonomika a management cestovního ruchu“ v běloruské státní Vysoké škole ekonomické.
Přestože žila v Rusku, udržovala si vztah s rodným Běloruskem, například trávila všechny své dovolené v Minsku. Zpět do Běloruska se přestěhovala v roce 2004. Zde dostala nabídku od hlavního trenéra týmu žen a tuto nabídku s radostí přijala, protože si vždy přála reprezentovat svou rodnou zem.[zdroj?] Po půl roce se podařilo zaregistrovat jí do běloruské reprezentace – rozhodujícím faktorem byl běloruský rodný list.[2]
Sportovní výsledky
Sezona 2007–2008 nebyla pro Domračevovou příliš úspěšná: trpěla zdravotními problémy, musela vynechat důležitou část předsezónní přípravy, což mělo vliv na její výsledky.
Na mistrovství světa 2011 v Chanty-Mansijsku obsadila třetí místo v ženském štafetovém závodě a druhé místo v závodě s hromadným startem. Další úspěchy přišly na mistrovství světa 2012 v Ruhpoldingu, kde vybojovala stříbrnou medaili ve sprintu a zvítězila ve stíhacím závodě. Na mistrovství světa 2013 v Novém Městě na Moravě přidala zlatou medaili v závodě s hromadným startem. Na světovém šampionátu 2017 v Hochfilzenu získala stříbrnou medaili ze stíhacího závodu, když do závodu vstupovala z 27. pozice po sprintu.
V té sobě patřila mezi nejlepší sportovce Běloruska. V sezoně 2014/2015 se stala nejlepší biatlonistkou sezony a poprvé v kariéře vyhrála velký křišťálový glóbus.
16. července 2016 se provdala za norského biatlonistu Ole Einara Bjørndalena. 1. října 2016 se jim narodila dcera Xenia. Do závodů světového poháru se vrátila 6. ledna 2017 sprintem v německém Oberhofu.
25. června 2018 oficiálně oznámila konec své sportovní kariéry. Nadále se chce více věnovat své rodině.[3] Spolu s Bjørndalenem získali celkem dvanáct zlatých olympijských medailí a dvaadvacet titulů z mistrovství světa.[4]
Výsledky
Olympijské hry a mistrovství světa
Poznámka: Výsledky z mistrovství světa se započítávají do celkového hodnocení světového poháru, výsledky z olympijských her se dříve započítávaly, od olympijských her v Soči 2014 se nezapočítávají.
Světový pohár
Sezóna 2006/07
Sezóna 2007/08
Sezóna 2008/09
Sezóna 2009/10
Sezóna 2010/11
ČSP | Místo | SP | SZ | HZ | IZ | ŠT | SŠT | STŘ |
1. | Östersund | 3. | 8. | – | 35. | – | – | – |
2. | Hochfilzen | 2. | 3. | – | – | 7. | – | – |
3. | Pokljuka | 21. | – | – | 18. | – | – | – |
4. | Oberhof | 4. | – | 15. | – | 3. | – | – |
5. | Ruhpolding | 14. | 13. | – | 48. | – | – | – |
6. | Anterselva | 60. | – | 3. | – | 4. | – | – |
7. | Presque Isle | 11. | 3. | – | – | – | – | – |
8. | Fort Kent | 6. | 8. | 3. | – | – | – | – |
9. | Oslo | 3. | 2. | 1. | – | – | – | – |
Celkové umístění | 7. | 5. | 1. | 29. | 5. | – | 79% |
862 bodů (6.) |
Sezóna 2011/12
Sezóna 2012/13
Sezóna 2013/14
Sezóna 2014/15
Sezóna 2015/16
Nestartovala
Sezóna 2016/17
Sezóna 2017/18
Juniorská mistrovství
Sezóna | D | Místo | SP | SZ | IZ | ŠT | Věk |
2004/05 | MSJ | Kontiolahti | 1. | 1. | 40. | 6. 4. | 18 let |
2005/06 | MSJ | Presque Isle | 7. | 3. | 4. | – | 19 let |
2006/07 | MSJ | Martell | 2. | 2. | – | – | 20 let |
Vítězství v závodech světového poháru
Individuální vítězství v závodech světového poháru:
Sezóna | Místo | Závod |
2009/10 | Kontiolahti, Finsko | stíhací závod (10 km) |
sprint (7,5 km) |
2010/11 | Holmenkollen, Norsko | závod s hromadným startem (12,5 km) |
2011/12 | Östersund, Švédsko | vytrvalostní závod (15 km) |
Hochfilzen, Rakousko | stíhací závod (10 km) |
Anterselva, Itálie | závod s hromadným startem (12,5 km) |
Chanty-Mansijsk, Rusko | závod s hromadným startem (12,5 km) |
stíhací závod (10 km) |
2012/13 | Hochfilzen, Rakousko | sprint (7,5 km) |
Soči, Rusko | vytrvalostní závod (15 km) |
2013/14 | Oberhof, Německo | sprint (7,5 km) |
stíhací závod (10 km) |
Pokljuka, Slovinsko | závod s hromadným startem (12,5 km) |
Holmenkollen, Norsko | sprint (7,5 km) |
2014/15 | Östersund, Švédsko | vytrvalostní závod (15 km) |
Pokljuka, Slovinsko | stíhací závod (10 km) |
Oberhof, Německo | závod s hromadným startem (12,5 km) |
Ruhpolding, Německo | závod s hromadným startem (12,5 km) |
Anterselva, Itálie | sprint (7,5 km) |
stíhací závod (10 km) |
Nové Město na Moravě, Česko | stíhací závod (10 km) |
Holmenkollen, Norsko | sprint (7,5 km) |
Chanty-Mansijsk, Rusko | stíhací závod (10 km) |
2017/18 | Hochfilzen, Rakousko | sprint (7,5 km) |
Anterselva, Itálie | závod s hromadným startem (12,5 km) |
Kontiolahti, Finsko | sprint (7,5 km) |
Holmenkollen, Norsko | stíhací závod (10 km) |
Ťumeň, Rusko | sprint (7,5 km) |
Ťumeň, Rusko | závod s hromadným startem (12,5 km) |
Odkazy
Reference
- ↑ Dostupné online.
- ↑ HALBERŠTÁDT, Karel. 7 nejlepších biatlonistů a biatlonistek, kteří změnili občanství. Biatlonmag [online]. 2017-05-23 [cit. 2019-03-06]. Dostupné online.
- ↑ MACEK TOMÁŠ. Nenašla jsem kompromis. Jak závodila a loučila se Darja Domračevová. iDNES.cz [online]. 2016-06-26 [cit. 2019-03-06]. Dostupné online.
- ↑ DEGENHARDT, Sandra. Bjoerndalen, Domracheva enjoy busy post-retirement life. DPA International [online]. 2018-11-29 [cit. 2019-03-06]. Dostupné online.
Poznámky
- ↑ Závod byl přesunut z Osrblie do Hochfilzenu kvůli nedostatku sněhu
- ↑ V rámci tohoto podniku světového poháru se jely dva závody ve sprintu.
- ↑ Původně se měl podnik uskutečnit v ruské Ťumeni, ale po dopingovém skandálu ruských sportovců se pořadatelé sami konání tohoto podniku vzdali.
Externí odkazy
Obrázky, zvuky či videa k tématu Darja Domračevová na Wikimedia Commons - (bělorusky) Oficiální webové stránky Darje Domračevové
- Darja Domračevová v databázi Mezinárodní biatlonové unie (anglicky)
- (anglicky) Profil Darje Domračevové na stránkách FischerSports.com
- Darja Domračevová v databázi Olympedia (anglicky)
Olympijské vítězky v biatlonu – vytrvalostní závod |
|
|
Olympijské vítězky v biatlonu – stíhací závod |
|
|
Olympijské vítězky v biatlonu – závod s hromadným startem |
|
|
Olympijské vítězky v biatlonu – štafeta |
|
- 1992
Niogretová, Claudelová a Briandová (FRA) - 1994
Talanovová, Snytinová, Noskovová a Rezcovová (RUS) - 1998
Dislová, Zellnerová, Apelová a Schaafová-Behleová (GER) - 2002
Apelová, Dislová, Henkelová a Wilhelmová (GER) - 2006
Bogalijová-Titovecová, Išmuratovová, Zajcevová a Achatovová (RUS) - 2010
Slepcovová, Bogalijová-Titovecová, Medvedcevová a Zajcevová (RUS) - 2014
Vi. Semerenková, Džymová, Va. Semerenková a Pidhrušná (UKR) - 2018
Skardinová, Kryuková, Alimbekavová a Domračevová (BLR) - 2022
Perssonová, Brorssonová, H. Öbergová a E. Öbergová (SWE) |
|
1992: štafeta 3×7,5 km 1994–2002: štafeta 4×7,5 km od 2006: štafeta 4×6 km |
Portály: Bělorusko | Lidé | Sport